Справа № 490/7066/16-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 490/7066/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Федусика А.Г. та Крусяна А.В.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника 3-ї особи Міська С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.10.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управліення Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, 3-тя особа ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України у Центральному районі м. Миколаєва про визнання стажем наукової роботи (науковим стажем) період його роботи з 03 квітня 1972 року по 03 червня 1992 року на підприємствах ПКБ "Прогрес" та ДП "НВКГ "Зоря"-"Машпроект" та перевести його на наукову пенсію з 08 січня 2008 року.

В обґрунтування позову зазначалося, що 08 січня 2008 року ОСОБА_1, досягнувши пенсійного віку та маючи науковий стаж понад 20 років, звернувся до управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва із заявою про призначення наукової пенсії, однак відповідач відмовив у призначенні наукової пенсії у зв'язку з відсутністю відомостей про науковий стаж в період з 1972 року по 1989 рік. Після неодноразового звернення до адміністрації ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» позивачу 28 жовтня 2008 року підприємством надано довідку № 21/8841, в якій зазначено всі періоди роботи на наукових посадах, а саме з 1972 року по 1992 рік. Проте, управління ПФУ в Центральному районі м.Миколаєва вдруге відмовило позивачу в призначенні наукової пенсії, пославшись на ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.10.2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позову.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та довідки № 21/8841 від 28.10.2008 року виданої генеральним директором ДП "НВКГ "Зоря"-"Машпроект" позивач працював:

- на ВКБ «Прогрес» (сектор, згодом відділ надійності):

- з 3 квітня 1972 року - інженером;

- з 1 грудня 1973 року - інженером-конструктором;

·на ДП "НВКГ "Зоря"-"Машпроект":

- з 24 лютого 1976 року - інженером-конструктором 2 категорії відділу головного конструктора (ВГК);

- з 12 січня 1977 року - інженером-конструктором 3 категорії ВГК;

- з 9 листопада 1983 року - інженером-конструктором 3 категорії відділу головного зварювальника (ВГЗ);

- з 1 лютого 1989 року - інженером 1 категорії ВГЗ;

- з 1 грудня 1990 року по 3 липня 1992 року - інженером 1 категорії відділу зварки;

23 травня 1990 року позивач після захисту дисертації на тему: «Дослідження суднових апаратів з електромагнітним псевдозрідженим шаром» був присуджений науковий ступень кандидата технічних наук.

В зазначеній довідці зазначено, що наслідком науково-технічної діяльності позивача стала низка нових конструктивних рішень, які отримали практичне застосування на підприємстві, що відповідає ст.ст. 1,7,8 вищезазначеного Закону - проте не зазначено період здійснення цієї діяльності. Разом з тим, авторські свідоцтва ним отримані 08.03.1990 р. та15.02.1992 р.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта, що отриманню цих Свідоцтв та написанню наукової дисертації передують довгі роки наукових розробок та експериментів в цих напрямків, оскільки зазначене не підтверджено належними доказами.

Посвідчення № 1762 від 23.11.1971 року про його направлення на роботу в ВГК "Прогресс" на посаду "інженером" та приймальна записка від 03.04.1972 року ВКБ "Прогресс" - взагалі не містять відомостей щодо його роботи саме за спеціальністю 05.08.05.

Вперше ОСОБА_1 08 січня 2008 року, досягнувши пенсійного віку та маючи науковий стаж понад 20 років, звернувся до управління ПФУ в Центральному районі м.Миколаєва із заявою про призначення наукової пенсії, однак відповідачем відмовило у призначенні наукової пенсії у зв'язку з відсутністю відомостей про науковий стаж в період з 1972 року по 1989 рік.

08 квітня 2008 року підприємством надано пенсійному органу довідку за № 21/2997, в якій зазначено, що науковий стаж позивача на вказаному підприємстві рахується з 01 лютого 1989 року по 03 липня 1992 року.

На підставі вказаної довідки управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва рішенням від 25 червня 2008 року № 148 відмовило позивачу в призначенні наукової пенсії.

Після неодноразових звернень позивача до адміністрації ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект», йому було надано довідку від 28 жовтня 2008 року № 21/884, в якій зазначено, що науковий стаж позивача складає 20 років, а саме з 1972 року по 1992 рік.

29 жовтня 2008 року позивач вдруге звернувся до відповідача із заявою про призначення наукової пенсії, додавши до заяви уточнюючу довідку про стаж його роботи.

Відповідачем відмовлено в призначенні наукової пенсії із посиланням на те, що довідка від 28 жовтня 2008 року № 21/8841 не підтверджує стаж наукової роботи в період з 1972 року по 1989 рік за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь.

Суд першої інстанції погодився з такими висновками Пенсійного фонду та відмовив в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає обгрунтованими такі висновки суду з огляду на наступне.

Пенсійне забезпечення та соціальний захист наукового працівника врегульовано положеннями ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до ст. 1 цього Закону науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Згідно ч. 8 ст. 24 Закону перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Частиною 1 ст. 22-1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» встановлено посади наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо). За змістом вказаної статті Закону науковий працівник має працювати в науковій установі чи організації (їх філіалі чи відділенні). При цьому на підставі ст. 1 названого Закону науковою установою є юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт.

Крім того, частиною 2 ст. 22-1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що до наукових працівників належать також особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь.

За змістом наведеної норми закону обов'язковою умовою віднесення працівника до наукового є наявність наукового ступеня та послідуюча праця за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підставі п. 20 названого Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Оскільки в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що чітко визначають право позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» стосовно наявності наукового стажу в періоди роботи з 03 квітня 1972 року по 03 липня 1992 року, позивачем було надано довідку від 28.10.2008 року , посвідчення №1762, характеристику та пояснювальну записку, проте, як зазначалось вище, ці документи не містять достовірних відомостей про здійснення ним роботи за спеціальністю, за якою він отримав науковий ступінь, отже у відповідача не було обгрунтованих підстав для переведення позивача на наукову пенсію.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року №257, якою затверджено Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та Переліку спеціальностей, за якими проводиться захист дисертацій на здобуття наукових ступенів кандидата наук і докторів наук, присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань, затвердженого наказом Вищої атестаційної комісії України від 10 червня 1999 року № 288, згідно яких до наукового стажу, який дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність»зараховується, зокрема, час роботи осіб, які мають науковий ступінь, на посадах за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня прийняття на посаду за цією спеціальністю.

На підставі наведених положень чинного законодавства України,позивачу враховано науковий стаж з дня призначення на посаду інженера - конструктора 1 категорії у відділі головного зварника, на якій йому було присвоєно звання кандидата наук, що відповідає групі спеціальності - 05.08.00 - «Кораблебудування».

Відповідність посади інженер - конструктор 1 категорії у відділі головного зварника групі спеціальності - 05.08.00 - «Кораблебудування» також підтверджується листом від 01 листопада 1989 року за № 25/193, яким його дисертаційна робота направлялася на розгляд голові спеціалізованої ради.

При цьому, достеменними доказами не підтверджено науковий стаж позивача в період з 24 лютого 1976 по 08 листопада 1983 року, оскільки останній у вказаний період знаходився на посаді інженера - конструктора 2 категорії, інженера - конструктора 3 категорії відділу головного конструктора, тобто на посадах, які відповідають іншій групі спеціальності - 05.14.00 - «Енергетика» і включення цього стажу позивача до наукового суперечить положенням ст. 24 Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність».

Відповідність цих посад групі спеціальності 05.14.00 підтверджується листом №327018 на ім'я ректора Миколаївського кораблебудівного інституту ім. С.О. Макарова, яким позивача у 1983 році направлено для вступу в аспірантуру.

Судова колегія погоджується з висновком суду, участь апелянта у наукових конференціях, а також праця в одному відділі з керівниками, які мали науковий ступінь і займалися на той час науковими розробками, достеменно не доводить, що і сам позивач здійснював на той час наукову діяльність у розумінні вищевказаного Закону.

До того ж, матеріалами справи не підтверджено науковий стаж позивача за період роботи з 03 квітня 1972 року по 20 лютого 1976 року у ПКБ «Прогрес», оскільки вказаний період його роботи можна визначити тільки із запису, зробленого у трудовій книжці, у якій не зазначено у якому відділі, цеху, підрозділі він працював, не зазначено цього і у довідці, а тому неможливо визначити групу спеціальності. При приєднанні ПКБ «Прогрес» до ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» будь-які положення про відділи, підрозділи підприємства чи інші документи, які б могли підтвердити відношення посади позивача до групи спеціальності, за якою йому присвоєно вчену ступінь, не зберігалися.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що у період з 01.02.1989 року по 03.07.1992 року у розумінні частини 2 статті 22-1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» позивач вважався науковим працівником та займався науковою діяльністю (протокол № 1-2008 від 14.01.08 р. засідання комісії з підтвердження стажу наукової роботи), що було підтверджено представником ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, дисертаційна робота позивача відповідає спеціальності 05.08.05 і відноситься до групи спеціальностей 05.08.00 - «Кораблебудування», тобто не відноситься до діяльності відділу головного конструктора ВО «Зоря», що виключає можливість віднесення періоду роботи позивача у відділі головного конструктора ВО «Зоря» в період з 24 лютого 1976 року по 08 листопада 1983 року до наукового стажу.

Також в відзивах та рецензіях позивача не міститься посилання на його роботу за цим напрямком та спеціальністю до 1983 року.

Так, відповідно до частини 2 статті 22-1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» до наукових працівників належать особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь.

Таким чином судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, оскільки позивач не набув 20 років наукового стажу, необхідного для призначення пенсії на підставі ст. 24 Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність».

З огляду на викладене постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим в адміністративному позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.10.2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.04.2017 року

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя А.В. Крусян

суддя А.Г. Федусик