Справа № 821/2144/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/2144/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Незгоди Є.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі по тексту Херсонська ОДПІ або відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. За результатами перевірки складений акт та винесено податкові повідомлення-рішення від 21.07.2016р. № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 80979,60 грн. та № про визначення суми податкового зобов'язання з військового збору у розмірі 6758,60 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та просить скасувати у зв'язку з тим, що додаткові блага у розумінні податкового законодавства відносяться до доходів взагалі, зокрема, ними є матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Зазначив, що сутність "додаткового блага" складає лише - основна сума боргу, а проценти та інші платежі відносяться до вигоди виключно кредитодавця (ПАТ "Укрсоцбанк"). При цьому, в акті перевірки "додаткове благо" позивача оцінюється відповідачем виходячи не з основного боргу кредиту, а з урахуванням доходу ПАТ "Укрсоцбанк" у вигляді різних видів процентів інших платежів та штрафних санкцій нарахованих за кредитним договором, який не можна вважати доходом позивача в разі анулювання заборгованості по кредиту разом з процентами.

На підставі вказаного позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 21.07.2016р. № про збільшення суми податкового зобов'язання ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 80979,60 грн. та № про визначення суми податкового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору у розмірі 6758,60 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких вказав, що ним проведено позапланову невиїзну перевірку щодо питань отримання доходу (податкового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитором.

Вказав, що відповідно до вимог Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) доходу платника податку включаються доходи як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності. ПАТ "Укрсоцбанк" повідомило відповідача в додатковій угоді, що на позивача, як на боржника покладено обов'язок щодо самостійного декларування отримання доходу, тому позивач повинен був сплатити податок з таких доходів та відобразити його у річній податковій декларації.

На момент проведення перевірки сума доходу отриманого як додаткове благо в розмірі 360458,83 грн. платником податку не відображена у рядку 01.07 декларації та в рядку 01 декларації про майновий стан і доходи.

У зв'язку з вказаними вважає податкові повідомлення - рішення правомірними та таким, що не підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного: між акціонерним - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 20 квітня 2007 року укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070293П.

11 вересня 2015 р. між позивачем та публічним акціонерним товариством "УКРСОЦБАНК" укладено договір про внесення змін № 1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070293П від 20 квітня 2007 року. Відповідно до пп. 3.1 та 3.2. вказаного договору, сторони домовились, що погашення заборгованості за договором кредиту в сумі 16620 долара США 00 центів здійснюється позичальником не пізніше 11 вересня 2015 року. У разі, якщо позичальник належним чином виконає умови, викладені в п. 3.1 цього договору про внесення змін, то позичальник набуває право на анулювання (прощення) залишку заборгованості за договором кредиту.

Так, позивачу анульовано частину боргу у зв'язку з виконанням умов договору про внесення змін № 1 від 11.09.2015 р.

У період з 29.06.2016 р. по 30.06.2016 р. відповідачем проведено позапланову невиїзну документальну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 з питань отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитом за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 р., яка оформлена актом від 01.07.2016 р. № 527/21-03-13-05/НОМЕР_3.

Як вбачається з вищевказаного акту перевірки, у ході перевірки встановлено порушення Податкового кодексу України, а саме: пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, а саме платником податку не включена у 2015 році до загального річного оподаткованого доходу і не задекларована сума доходу отриманого як додаткове благо у розмірі 360458,83 грн., що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 64783.68 грн.; пп.1.4. п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та не сплати військового збору за 2015 рік у сумі 5406,88 грн.

В ході перевірки встановлено, що сума доходу від додаткового блага у розмірі 360458,83 грн. платником податку не відображена у рядку 01.07. декларації та у рядку 01 декларації про майновий стан та доходи, що призвело до заниження загального річного оподатковуваного доходу.

За наслідками перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 21.07.2016 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 80979,60 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 64783,68 грн., з яких за основним платежем 64783,68 грн. та 16195,92 грн. штрафні санкції та податкове повідомлення - рішення № від 21.07.2015 р., яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі, військового збору у сумі 60758,60 грн., з яких за основним платежем 5406,88 грн. та 1351,72 за штрафними санкціями.

Надаючи об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного: відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до п.п. 14.1.47, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно пункту 164.4 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла під час виникнення спірних правовідносин) передбачено, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 179.7. статті 179 Податкового кодексу України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

З досліджених матеріалів справи слідує, що відповідно до п. 2.1.2 акту перевірки від 01 липня 2016 року № 527/21-03-12-05/НОМЕР_3 встановлено не відображення в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік отримання додаткового блага у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу у сумі 360458,83 грн.

Відповідно до довідки ПАТ "Укрсоцбанк" № 10.1-186/96-3545 від 06 березня 2017 року, ОСОБА_3 по договору кредиту № Ф070293П від 20.04.2007 р. укладеного з "Укрсоцбанк", позивачу анульовано кредитну заборгованість у розмірі 235203,48 грн. основної суми та 125864,35 грн. відсотків по кредиту.

При цьому, акт перевірки та розрахунок у ньому суперечить фактично встановленим обставинам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не вірно визначено суму анульованої кредитної заборгованості, та як наслідок, відповідачем невірно визначено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 21.06.2016 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з військового збору у розмірі 6758,60 грн., суд зазначає, що об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (пп. 1.2 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу), зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка збору становить 1,5 відсотка об'єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (пп. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Отже, суд приходить до висновку, що повідомлення - рішення № від 21.06.2016 р. є похідним від податкового повідомлення - рішення № від 21.06.2016 р., оскільки, сума військового збору визначається з суми доходу фізичних осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.07.2016р. № та № , оскільки адміністративний суд не може підміняти собою контролюючий орган, до компетенції якого відносяться визначення податкових зобов'язань платникам податків, з урахуванням розбіжностей, які не прийняті контролюючим органом під час проведення перевірки.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно винесено оскаржувані рішення.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем не надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.07.2016р. № про збільшення суми податкового зобов'язання ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 80979,60 грн. та № про визначення суми податкового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору у розмірі 6758,60 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати в 877 (вісімсот сімдесят сім) грн. 39 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 квітня 2020 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.3.2