Справа № 156/1093/16-а,2-а/156/10/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Справа № 876/3049/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року в адміністративній справі № 156/1093/16-а, провадження № 2-а/156/10/17 за позовом ОСОБА_3 до Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області із вказаним позовом та просила:

- визнати неправомірними дії Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі Іваничівськое ОУПФУ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй пенсії за віком з 01 вересня 2015 року в розмірі меншому, ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений частиною першою статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV);

- зобовязати Іваничівське ОУПФУ здійснити перерахунок та виплатити їй пенсію у розмірі, не меншому мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 вересня 2015 року.

Позов обгрунтовує тим, що розмір її пенсії не може бути нижчим від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, проте розмір пенсійних виплат, які проводяться їй, є меншим від цього мінімуму.

Ухвалою Іваничівського районного суду від 22 грудня 2016 року позовні вимоги за період з 01 вересня 2015 року по 20 червня 2016 року залишено без розгляду, через пропущення строку звернення з адміністративним позовом до суду.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Іваничівського ОУПФУ щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 пенсії за віком в розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязано Іваничівське ОУПФУ здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_3 у розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 21 червня 2016 року.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 551,20 грн судового збору.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило Іваничівське ОУПФУ, яке вважає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

За клопотанням представника відповідача суд провів заміну первинного відповідача Іваничівського ОУПФУ на його правонаступника Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV; розмір її пенсії за достроковий вихід (30 місяців) на пенсію зменшено на 15 %.

У грудні 2016 року позивач звернулася до відповідача зі зверненням та просила здійснити перерахунок і виплатити їй недоплачену пенсію, починаючи з 01 вересня 2015 року, врахувавши, що розмір виплаченої пенсії не може бути нижчим від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Листом від 14 грудня 2016 року за № 153/Д-01 Іваничівське ОУПФУ відмовило їй у здійсненні перерахунку пенсії, з огляду на відсутність для цього підстав.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, ОСОБА_3 оскаржила їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з покликанням на статтю 46 Конституції України, мотивував своє рішення тим, що відповідно до статтей 2, 6, 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» мінімальний розмір пенсії за віком і мінімальний розмір заробітної плати віднесені до основних соціальних гарантій і не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму доходів громадян.

Тому, відповідно до статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» та статті 28 Закону № 1058-IV відповідач зобовязаний призначити та виплачувати позивачу мінімальний розмір пенсії у разі зміни прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, який затверджується законом про державний бюджет.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Розмір пенсії за віком, згідно із частиною першою статті 27 Закону, визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (частина третя статті 28 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, зокрема, згідно із частиною першою цієї статті особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 57 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася 09 жовтня 2013 року до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії; станом на цю дату позивачу виповнилося 55 років.

На підставі цієї заяви їй було призначено дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Розмір пенсії за достроковий вихід (30 місяців) на пенсію зменшено на 15 %.

Пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. У цьому випадку після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, відсоток, на який зменшено розмір пенсії, переглядається з урахуванням кількості повних місяців страхового стажу, набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію.

Відсоток, на який було зменшено розмір пенсії, також може бути переглянуто з урахуванням відповідної кількості повних місяців страхового стажу, якщо особа після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, продовжує працювати і відмовилася від отримання пенсії.

Аналіз цих норм дозволяє дійти висновку про те, що розмір пенсії, призначеної внаслідок дострокового виходу на пенсію за віком у відповідності до вимог пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначається у декілька етапів:

- визначення розміру пенсії відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV;

- визначення розміру пенсії згідно зі статтею 28 Закону № 1058-IV (якою визначено мінімальний розмір пенсії);

- зменшення обчисленого відповідно до статей 27 та 28 Закону № 1058-IV пенсії на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Тобто, при достроковому виходу на пенсію, зменшенню підлягає і розмір пенсії, обчислений у мінімальному розмірі згідно зі статтею 28 Закону № 1058-IV.

З огляду на зазначені норми, враховуючи наявний у позивача загальний стаж (31 рік 7 місяців 5 днів), заробітну плату за період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 року, коефіцієнт заробітної плати (0,41580), середньомісячний заробіток (984,91 грн) та відсоток зменшення розміру пенсії за достроковий вихід на пенсію (15 %) їй було обчислено розмір пенсії, який вона не оскаржувала.

Відповідно до частини третьої статті 42 Закону № 1058-IV тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, повязану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

У звязку із цим, позивачу проведено перерахунки пенсії з 01 вересня 2015 року, з 01 травня 2016 року та з 01 грудня 2016 року, що підтверджується розрахунками відповідача; при цьому здійснювалося зменшення базового розміру пенсії позивача на 15 % згідно з пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (який згідно з цим пунктом застосовується протягом усього періоду одержання пенсії та не переглядається).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» установлено, що у разі, коли, зокрема, щомісячний розмір пенсійних виплат, (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Як видно із матеріалів справи, з цих підстав у період до 01 травня 2016 року позивачу виплачувалася державна адресна допомога, а надалі її виплату припинено, у звязку з перевищенням загального розміру пенсії зазначеної вище суми.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, тому підстави для задоволення позову ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року в адміністративній справі № 156/1093/16-а, провадження № 2-а/156/10/17 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_4

Постанова складена у повному обсязі 10 квітня 2017 року.