Справа № 2а-7081/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Київ К/800/22008/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Горбатюка С.А.

Мороза В.Ф.,

секретар судового засідання - Бугаєнко Н.В.

за участю

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі № 2а-7081/11 за позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

5 червня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі Управління) про: визнання протиправною бездіяльності щодо перерахунку та виплати за період з 01.10.1999 року по теперішній час згідно ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основної державної щомісячної пенсії в розмірі 8 мінімальних заробітних плат за віком та згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого на рівні прожиткового мінімуму;

зобов'язання відповідача призначити, нарахувати й в подальшому виплачувати позивачу згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основну державну щомісячну пенсію в розмірі 8 мінімальних заробітних плат за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого на рівні прожиткового мінімуму;

зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу заборгованості за попередній період вищевказаних пенсій, починаючи з 01.10.1999 року по час призначення розміру пенсій згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язання відповідача перевести позивача на пенсію по інвалідності з моменту нарахування пенсії згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язання відповідача, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії здійснювати з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року, позов в частині вимог за період з 1 жовтня 1999 року по 4 грудня 2010 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та поновити строк звернення до суду з 1 жовтня 1999 року.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно, у разі порушення прав, свобод чи інтересів, особа може звернутися до адміністративного суду у шестимісячний строк, з моменту коли вона дізналася або повинна була дізнатися про ці порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом 5 червня 2011 року із вимогами до суб'єкта владних повноважень щодо захисту його порушених прав на отримання основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.10.1999 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Крім цього, відповідно до частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, положення наведених норм права регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ.

Як вбачається з матеріалів справи, спір щодо виплати нарахованих сум пенсій між сторонами відсутній.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду за період з 1 жовтня 1999 року по 4 грудня 2010 року.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: