Справа № 159/909/17
Суддя: Миронюк М. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/909/17
Провадження № 2-а/159/132/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Миронюка М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Ковелі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду Україниу Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з 29.08.2008 року вона перебуває на обліку в Ковельському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 % від заробітної плати. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01 грудня 2015 року підвищено на 25 відсотків посадові оклади державних службовців. Позивач вказує, що 07.02.2017 року вона звернулася з заявою до відповідача з проханням здійснити їй перерахунок пенсії, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади відповідно до довідки відповідача про розмір складових заробітної плати на відповідній посаді. Листом № 3245/02 21 -22 від 21.02.2017 року відповідач пояснив, що підстав для перерахунку пенсії виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади відсутні. Проте позивач вважає, що розмір її пенсії обчислюється з порушенням норм чинного законодавства. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати неправомірною відмову Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії у звязку з підвищенням посадових окладів працюючим державним службовцям та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% від заробітної плати, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу станом, починаючи з 01. 01.2017 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у заві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. У запереченні на адміністративний позов представник позивача вказав, що позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, у звязку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №89-VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державним службовцям. Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яка набрала чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, повязані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у звязку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців. Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 року, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведені такого перерахунку. Отже, підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням посадового окладу державного службовця відповідної посади та рангу відсутні, тому відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи позивача, викладені ним в адміністративному позові та письмові заперечення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

07.02.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася з заявою до відповідача з проханням здійснити їй перерахунок пенсії, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади відповідно до довідки про структуру заробітної плати виданої Ковельським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України, починаючи з 01. 01.2017 року.

Листом № 3245/02 21 -22 від 21.02.2017 року Ковельським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України позивачу розяснено, що підстави для перерахунку пенсії виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове держане пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади відсутні.

Суд вважає таке рішення відповідача обґрунтованим з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в даний час позивач отримує пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

В звязку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №89-VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державним службовцям. Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яка набрала чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, повязані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у звязку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 року, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Отже, підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу у звязку з підвищенням посадового окладу державного службовця відповідної посади та рангу відсутні.

Крім того, суд враховує те, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 25 січня 2012 року за №3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Конституційною гарантією є гарантія права на пенсію в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум, встановлений законом (ст.46 Конституції України).

Право на підвищення розміру пенсії не є Конституційною гарантією чи певним досягнутим соціальним мінімумом, що не може бути зменшеним за наявності інших компенсаційних інструментів від знецінення коштів, що надаються як соціальна виплата.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» прийшов до висновку, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» від 03.06.2014 року, зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Разом з тим, суд зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої, відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. прийшов до висновку, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР). У Рішенні від 02 березня 1999 року № 2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Щодо посилання позивача на обмеження прав і свобод.

При внесенні змін до Закону України «Про державну службу», в частині визначення умов і порядку пенсійного забезпечення державних службовців, законодавцем дотримано вимоги статті 22 Конституції України, на яку посилається позивач. Тобто, внесення змін до вказаного Закону не спричинило звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: "Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики".

Аналіз норм Закону України Про державну службу свідчить про те, що зміст права на соціальний захист осіб, яким раніше призначено пенсії за цим Законом, залишився незмінним.

Із урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, а тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС України, на підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, Закону України «Про державну службу», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_3