Справа № 466/3685/16-а
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/3685/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Степанюк Н.В.

представників позивача Скочипець А.Б., Вівчарівського В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОК-ІНВЕСТ» до департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, з участю третьої особи на стороні відповідача комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» про визнання протиправною відмову, визнання дозволу на розміщення зовнішньої реклами продовженим, зобов'язання до вчинення дій, визнання протиправним та скасування рішення відповідача-вимогу від 08.02.2016р.,-

ВСТАНОВИВ :

14.04.2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БРОК-ІНВЕСТ» звернулося до суду з позовом до департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - вимогу від 08.02.2016 р. №23/Р-14-716 про усунення порушення вимоги ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» щодо самовільно встановленої спеціальної конструкції зовнішньої реклами на фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові.

Крім того, позивач звернувся до суду із позовною заявою від 16.02.2016 до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у продовженні строку дії дозволу ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» №1-14-01-011, зобов'язання до вчинення дій, на підставі якої 08.06.2016р. відкрито провадження в адміністративній справі №466/1842/16-а.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.09.2016 року дві позовні заяви об»єднано в одне провадження, присвоївши об'єднаній справі номер 466/3685/16-а.

Представником позивача 14.02.2017 року подано до суду заява про зміну позовних вимог, та з врахуванням цих змін позивач просить суд постановити рішення про:

- визнати протиправною відмову відповідача оформити продовження строку дії дозволу №1-14-01-011 (рекламна конструкція на боковому фасаді розміром 10,1х15,4 м. за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, будинок №3);

- визнати дозвіл ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами розміром 10,1 х 15,4 м. на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові продовженим на строк до 31.12.2020 року;

- зобов'язати відповідача оформити продовження дозволу на розміщення зовнішньої реклами у м. Львові №1-14-01-011 і видати оновлений продовжений дозвіл зі строком дії до 31.12.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача - вимогу від 08.02.2016 №23/Р-14-716.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 31.01.2014 він отримав дозвіл на розміщення зовнішньої реклами №1-14-01-011 на боковому фасаді будинку №3 по вулиці Винниченка у м. Львові, строк якого було продовжено до 31.12.2015. Позивач 25.06.2015 р. подав через управління «Дозвільний офіс» заяву про подальше продовження строку дії дозволу №1-14-01-011. Однак, департамент економічної політики Львівської міської ради на адресу позивача надіслав листи (вих. №23-1803 від 13.07.2015р., вих. №23-2115 від 17.08.2015 р.) про необхідність погодження проекту з управлінням охорони історичного середовища, відсутність у Законі України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» процедури продовження дії дозволу.

Позивач вважає, що департамент економічної політики Львівської міської ради не прийняв рішення по суті його звернення. Тому такі дії відповідача є протиправними, оскільки суперечать, як Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», так і Правилам розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, а відповідь департаменту не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки у відповідності до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» проектну документацію щодо спірного дозволу погоджено спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини - Департаментом з питань культури, охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської облдержадміністрації, що підтверджується листом від 03.06.2013 №1/2/944, а повторне погодження не передбачене законодавством.

Від представника відповідача 13.03.2017 р. поступило заперечення проти позову, в якому просить відмовити у задоволенні позову з мотивів того, що позивачем не зазначено реквізитів рішення про відмову у продовженні строку дії дозволу, вимога позивача щодо зобов'язання продовжити строк дії дозволу є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, вимога відповідача від 08.02.2016 №23/Р-14-716 є правомірною, оскільки доказів продовження строку дії цього дозволу немає. Водночас, відповідач визнає, що дозвіл №1-14-01-011 продовжено до 31.12.2015 та за результатами розгляду заяви позивача йому відмовлено у продовженні строку цього дозволу.

Представники позивача Скочипець А.Б., Вівчарівський В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, посилаючись на обставини, викладені в позовних заявах, невиконання відповідачем ухвали суду про витребування доказів від 10.05.2016 р., застосування принципу мовчазної згоди, передбаченому Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», наявні у справі докази, просять позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, що підтверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, черговий раз просив відкласти розгляд справи.

Третя особа- комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління», також повторно явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечило.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи та прийняти судове рішення у відсутності представника відповідача та третьої особи на підставі наявних доказів

Заслухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» отримало дозвіл від 31.01.2014 р. №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами розміром 10,1 х 15,4 м. на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові. Строк дії дозволу встановлений до 31.12.2014 р.; 31.12.2014 р. строк дії продовжено до 31.12.2015 р.

Суд критично оцінює наданий відповідачем дозвіл на розміщення зовнішньої реклами №1-14-01-011 із встановленим строком дії лише до 31.12.2014 р., оскільки він спростовується дозволом №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами із продовженим строком дії до 31.12.2015 р., наказом департаменту економічної політики Львівської міської ради від 31.12.2015 №29-с, у якому наказано цей дозвіл вважати таким, що втратив чинність з 01.01.2016 року, які надані третьою особою і нею ж завірені, а також тим, що відповідач у своїх запереченнях від 13.03.2017р. визнає у продовженні цього дозволу до 31.12.2015. У цьому контексті, суд також звертає увагу на ухилення відповідача від виконання ухвали суду від 10.05.2016 року про витребування доказів.

Позивач ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ», з метою реалізації своїх прав, 25.06.2015 року звернувся до департаменту економічної політики Львівської міської ради із заявою про продовження строку дії дозволу №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові, яку було подано через управління «Дозвільний офіс» (вх. №5-5507).

13.07.2015 департамент економічної політики Львівської міської ради надав лист-відповідь №23-1803 , в якому повідомив, що для продовження строку дії дозволу необхідно подати проект рекламного засобу, погоджений з управлінням охорони історичного середовища.

Вбачаючи хибність зазначених вимог, які полягали у їх невідповідності законодавству, зокрема, Законам України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про рекламу», «Про охорону культурної спадщини», а також Типовим правилам розміщення зовнішньої реклами, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, Правилами розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» звернулося до Департаменту економічної політики Львівської міської ради із листом від 11.08.2015 №009 (вх. 2-15477/АП від 12.08.2015), в якому обґрунтувало безпідставність таких вимог.

На це звернення позивача 17.08.2015 департамент економічної політики Львівської міської ради надав ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» лист-відповідь №23-2115, у якому без належної мотивації повідомив, що вважає зазначені доводи ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» хибними.

Такими діями, відповідач фактично відмовив позивачу у продовженні строку дії дозволу №1-14-01-011.

08.02.2016 відповідачем прийнято рішення, оформлене вимогою від №23/Р-14-716 про усунення до 13.02.2016 р. порушення ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» вимоги ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» щодо самовільного встановлення рекламоносія на фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові, із попередженням про примусовий демонтаж рекламоносія у випадку невиконання вимог даного рішення.

Не погодившись з відмовою стосовно продовження строку дії дозволу на розміщення реклами та рішенням щодо самовільного встановлення рекламоносія позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Як встановлено абзацом 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 13 пункту «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що надання дозволу на розміщення реклами належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад як повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Відповідно до пункту 79 розділу VІІI Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 3704 від 08.07.2010 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» зі змінами, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, департамент економічної політики Львівської міської ради виконує функції робочого органу з видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами у м. Львові.

Згідно до пункту 9.1 ухвали Львівської міської ради № 505 від 26.05.2016 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», департамент економічної політики перейменовано на департамент економічного розвитку. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи вчинена 08.12.2016.

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюють Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 (далі - Типові правила).

Можливість продовження дії вже виданих дозволів на розміщення зовнішньої реклами передбачено пунктом 29 Типових правил.

Відповідно до вказаного пункту Типових правил, строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

У такому ж порядку продовжується строк дії дозволів, наданих до набрання чинності цими Типовими правилами.

Також, пунктом 4.4.4. Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові передбачено, що робочий орган протягом десяти робочих днів з дати одержання заяви розповсюджувача розглядає заяву та приймає рішення про продовження терміну дії дозволу або, за наявності підстав, викладених у цих Правилах, про відмову у його продовженні.

Відтак, відповідач пунктом 4.4.4. Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, які затверджено рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.05.2010 №569, зобов'язаний приймати рішення про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами або відмову у такому продовженні, що реалізується письмовим оформленням, підписанням та реєстрацією відповідного рішення з присвоєнням йому дати і номера.

Суд звертає увагу, що в порушення вищезазначених норм, департамент економічної політики Львівської міської ради повідомив позивача про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами листом без прийняття відповідного рішення.

Крім того, пунктом 4.4.3. Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові визначено виключний перелік підстав для відмови у продовженні строку дії дозволів: 1) існує заборгованість з оплати за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розміщення рекламних засобів за існуючим договором понад два місяці, за умови, якщо заборгованість не оскаржується розповсюджувачем зовнішньої реклами у судовому порядку; 2) існує заборгованість зі сплати штрафів за несвоєчасну оплату за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів за існуючим договором понад два місяці, за умови, якщо штрафні санкції не оскаржуються розповсюджувачем зовнішньої реклами у судовому порядку; 3) існує заборгованість зі сплати штрафів за самовільне встановлення рекламних засобів; 4) зафіксована та не ліквідована до закінчення дозволу невідповідність рекламного засобу дозвільно-проектній документації; 5) зафіксовані самовільно встановлені рекламні засоби.

Однак, жодна з перелічених підстав не була застосована відповідачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Оскільки позивачу було відмовлено у продовженні строку дії дозволу №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами з підстави, яка нормативно-правовими актами не передбачена, тому суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність і обґрунтованість такої відмови.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відмова департаменту економічної політики Львівської міської ради у продовженні позивачу строку дії дозволу №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами не відповідає вимогам чинного законодавства України, статті 19 Конституції України та критеріям, наведеним у ч. 3 ст. 2 КАС України, тому таку слід визнати протиправною.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлення порядку діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та державних адміністраторів визначає Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). У силу цього, до правовідносин з продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами суд застосовує Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України. Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до абзацу 10 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Оскільки відповідачем у встановлений законом 10 денний строк не видано ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» документа дозвільного характеру або рішення про відмову в його видачі, виникають підстави вважати, що у ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» з'явилась юридична підстава застосовувати принцип мовчазної згоди, закріплений в абзаці 10 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на необхідність повторного погодження дозвільно-проектної документації, оскільки розділ 4.4 Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, що регламентує процедуру продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, не передбачає такого обов'язку для розповсюджувача зовнішньої реклами.

Відповідно до п. 4.4.2 Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові у редакції рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 04.03.2011 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 21.05.2010 № 569» робочий орган за 3,5 місяці до закінчення терміну дії дозволу звертається листом до оператора про необхідність проведення обстеження рекламного засобу на предмет його відповідності дозвільній документації. У разі виявлення відхилень від дозвільної документації розповсюджувачу скеровується вимога про приведення рекламного засобу у відповідність до дозвільної документації. Оператор проводить обстеження рекламного засобу зі складанням акта (у 2-х примірниках), у якому фіксує результати обстеження, після чого один примірник акта скеровується робочому органу. У разі виявлення відхилень від дозвільної документації розповсюджувачу скеровується вимога про приведення рекламного засобу у відповідність до дозвільної документації.

Суд звертає увагу, що, департамент економічної політики Львівської міської ради, як робочий орган і третя особа, як оператор жодних вимог про приведення рекламних засобів позивача, розміщених у Львові на підставі дозволу на розміщення зовнішньої реклами №1-14-01-011, у відповідність до дозвільної документації не скеровували.

Також, суд вважає безпідставними посилання відповідача щодо відсутності у суду компетенції із продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, оскільки позивач не просить суд продовжити строк дії таких дозволів.

Крім цього, як зазначає ЄСПЛ у рішенні по справі «Волохи проти України» від 02.11.2006 року п. 49, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 16.11.2016 р. за справою №826/26553/15 дійшов висновку, що дискреційними повноваженнями є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідно до пункту 1 та 2 абзацу першого ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Також, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Відповідно до п. 23 Типових правил і п. 4.4.5 Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові дозвіл видається строком на п'ять років.

Оскільки, дозвіл позивача №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами розміром 10,1 х 15,4 м. на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові був дійсним до 31.12.2015 р., тому його слід вважати продовженим до 31.12.2020 року включно.

Таким чином, враховуючи протиправність дій департаменту економічної політики Львівської міської ради в частині відмови у продовженні позивачу дозволу на розміщення зовнішньої реклами та набуття позивачем права розміщати рекламу на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові в силу застосування принципу мовчазної згоди, суд вважає за можливе зобов'язати департамент економічної політики Львівської міської ради оформити продовження строку дії дозволу №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами розміром 10,1 х 15,4 м. на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові, та видати ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» оновлений продовжений дозвіл на строк до 31.12.2020 року включно.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача - вимоги від 08.02.2016 №23/Р-14-716, суд зазначає наступне.

Пунктом 24 Типових правил передбачено, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу. Аналогічне положення міститься у п. 4.2.10 Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення конструкцій зовнішньої реклами.

Пунктом 4.4.6. Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові встановлено, що розповсюджувач зобов'язаний демонтувати рекламний засіб, дозвіл на який не був продовжений протягом 15 днів з дати прийняття відповідного рішення.

Пунктом 3.1.2. Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові Робочий орган наділено повноваженнями у межах своєї компетенції забезпечувати контроль за виконанням вимог Закону України «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, цих Правил всіма особами незалежно від форм власності та відомчої належності. Звертатися до юридичних і фізичних осіб з вимогами про усунення виявлених порушень у визначений у вимогах термін.

Згідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Оскільки, ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» набув права розміщати рекламу на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові в силу застосування принципу мовчазної згоди на момент прийняття оспорюваного рішення відповідача, оформленого вимогою від 08.02.2016 №23/Р-14-716, тому суд має достатні підстави для визнання протиправним та скасування цього рішення департаменту економічної політики Львівської міської ради, оформленого вимогою від 08.02.2016 №23/Р-14-716, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, ст. 19 Конституції України, принципу законності, затвердженого ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та критеріям, наведеним у ч. 3 ст. 2 КАС України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати, які понесені позивачем при звернення до суду, покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 7-14, 17, 18, 23, 69-71, 86, 99, 160-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною відмову департаменту економічної політики Львівської міської ради щодо оформлення продовження строку дії дозволу №1-14-01-011 (рекламна конструкція на боковому фасаді розміром 10,1х15,4 м. за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, будинок №3).

Визнати дозвіл ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами розміром 10,1 х 15,4 м. на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові продовженим на строк до 31 грудня 2020 року.

Зобов'язати департамент економічного розвитку Львівської міської ради оформити продовження дозволу на розміщення зовнішньої реклами у м. Львові №1-14-01-011 на розміщення зовнішньої реклами розміром 10,1 х 15,4 м. на боковому фасаді будинку №3 по вул. Винниченка у м. Львові і видати оновлений продовжений дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю «БРОК-ІНВЕСТ» зі строком дії до 31 грудня 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення департаменту економічної політики Львівської міської ради - вимогу від 08.02.2016 №23/Р-14-716.

Стягнути з Львівської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОК-ІНВЕСТ», , судовий збір в розмірі 4 769,40 грн. (чотири тисячі сімсот шістдесят дев'ять грн. 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена через Шевченківський районний суд м.Львова протягом 10 днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 07.04.2017 року.

Суддя В. В. Свірідова