Справа № 316/1880/16-а
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1880/16-а
Провадження № 2-а/316/35/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

при секретарі: Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1М, звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області щодо відмови в перерахуванні йому пенсії за віком у відповідності до п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області перерахувати пенсію за віком відповідно до ст. 27, 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 08.05.2016 року з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років. Також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 1200,00грн.

В судове засідання позивач не зявився, 20.03.2017 року надіслав на адресу суду заяву про проведення судового засідання за участю його представника- адвоката ОСОБА_2 в режимі відео конференції (а.с. 55). 21.03.2017 року від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій останній просить слухати справу у його відсутність, вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 58).

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити в задоволенні адміністративного позову (а.с. 49-54).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серія А № 227188 від 07.07.2008 року (а.с. 6), перебуває на обліку в УПФ у м. Енергодар, Запорізької області та з 23.08.2007 року отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році.

08.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ у м. Енергодар, Запорізької області з проханням перерахувати йому пенсію з моменту призначення, відповідно до п.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796), за умови стажу роботи не менш як 20 років для чоловіків, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку (а.с. 10).

Листом № 110/Г-1 від 28.11.2016 управління ПФУ у м. Енергодарі Запорізької області відмовило в задоволенні зазначеної заяви з посиланням на те, що відповідно до чинного законодавства України виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться відповідно до норм Закону № 1058 та розрахована відповідно до статей 27, 28 цього Закону (а.с. 11).

Таким чином, дії відповідача неправомірні, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1058 за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом № 796.

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,2, 3,4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 має загальний страховий стаж роботи 40 років 07 місяців 17 днів, тобто понад 20 років, які передбачені п. 2 ст.56 Закону №7 96, як підстава для призначення спеціальної пенсії і пенсія йому нарахована відповідно до зазначеного закону.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХН (надалі - Закон № 1788) умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796, або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом № 1788.

Таким чином, цією нормою надано позивачу право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, якім є Закон № 1788, або спеціальним законом, яким є Закон № 796.

ОСОБА_1 обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені вказаним спеціальним законом. Статтею 56 цього закону передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з ч. 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4 за умови стажу роботи, не меншого, ніж 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище за 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, - чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище за 85% заробітку.

Закон визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в п. 2 ст.56 Закону №796, як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно із цим законом він дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 28 Закону №1058 встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним рішення.

При цьому, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1200,00грн. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 16 КАС України зазначається, що кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом.

Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Як зазначено в ч. 1 ст. 90 КАС України до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Частиною 3 ст. 4 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 6 та ст. 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Ст. 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення, якщо обов'язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати.

В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Також, в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Матеріали справи містять копії: договору про надання юридичних послуг № 404 від 05.11.2016 року, укладеного між адвокатом ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (а.с. 12), розрахунку витрат на правову допомогу (а.с. 13) , квитанцій (а.с. 14), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 15), акт виконаних робіт (а.с. 28).

Суду не надано належних та допустимих доказів фактичної оплати вказаної грошової суми представнику позивача, оскільки належним та допустимим доказом понесення таких витрат є відповідна банківська виписка з рахунку особи, що надає правову допомогу, із зазначенням оплати правової допомоги згідно договору та надходження суми від сторони по справі. Також таким документом може бути прибутковий ордер, якщо оплата проводилась у готівковій формі, чи інший розрахунковий документ.

Керуючись: ст. ст. 49, 55, 57, п.2 ст. 56, 70, 71 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; ст.ст. 159-163КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області щодо відмови в перерахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 27, 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 08.05.2016 року з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. О. Вільямовська