Справа № 442/400/16-а,2-а/442/44/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Справа № 876/739/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 25.12.2015 року №2963/20911/15, звільнити його від адміністративної відповідальності, а адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності - закрити.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що під час складання протоколу про порушення митних правил ним було повідомлено про те, що 16.02.2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ввезений автомобіль зазнав пошкоджень і на даний час автомобіль знаходиться на станції технічного обслуговування, оскільки у позивача відсутні кошти на його ремонт. Крім того, позивач зазначав, що відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил №2963/20911/15 від 25.12.2015 року, складену відносно ОСОБА_2; в решті задоволення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС України оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що в діях позивача наявний склад порушення митних правил, відповідальність за який передбачено статтею 470 МК України, а тому його законно та обґрунтовано визнано винним у вчиненні такого адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 10 лютого 2015 року у митному режимі «транзит» через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС, з Польщі до України в»їхав автомобіль марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Листом Львівської митниці ДФС №13-70-26/П/29-13926 від 06.11.2015 року позивача викликано для надання пояснень щодо невивезення автомобіля марки «Renault», р.н. НОМЕР_1.

Позивач 03.12.2015 року прибув для надання пояснень в Управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Львівської митниці ДФС, де зазначив, що транспортний засіб не вивіз у встановлені строки через ДТП, яке сталося 16.02.2015 року біля його будинку, однак довідки надати не може, адже ДАЇ не викликав. Даний автомобіль з 17.02.2015 року по 03.12.2015 року знаходиться на СТО, про що надав довідку СПД ОСОБА_3 №255 від 01.12.2015 року.

03.12.2015 р. головним державним інспектором ВМО № 1 м/п «Смільниця» Львівської митниці ДФС Синицьким В.М. складено протокол №2963/20911/15 про порушення ОСОБА_2 митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України.

Постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС України Мірошніченко М.І. №2963/20911/15 від 25.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8 500 грн.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки до моменту винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил сплинуло більше ніж 6 місяців з моменту виявлення відповідачем вчиненого правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із частиною 1 статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п»ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми видно, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях МК України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов»язані з тривалим, неперервним невиконанням обов»язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов»язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов»язків.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов»язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов»язку.

Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 10.02.2015 року, то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 20.02.2015 року, однак позивачем такий обов»язок виконаний не був.

З матеріалів справи видно, що Митним органом таке правопорушення виявлене 06 листопада 2015 року, про що свідчить виклик ОСОБА_2 до митного органу для надання пояснень з приводу порушення ним митних правил, викладений у листі відповідача від 06.11.2015 року №13-70-26/П/29-13926.

При цьому, постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 25 грудня 2015 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Щодо суті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Згідно з ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

На момент розгляду матеріалів справи про порушення митних правил позивачем не дотримано умов можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків ним документально не підтверджено такого факту, а тому колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил є безпідставним та необґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім цього, слід зауважити, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо звільнення позивача від адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб»єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов»язання відповідача вчинити певні дії; зобов»язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об»єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об»єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб»єкта владних повноважень.

Згідно із вимогами статті 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Крім цього, статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції та закрити провадження.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до пункту 4 статті 202 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України задовольнити частково, постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року у справі №442/400/16-а - скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил від 25.12.2015 року №2963/20911/15 відмовити.

Провадження у справі в частині звільнення позивача від адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.04.2017 року.