Справа № 295/310/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гумен Н.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"04" квітня 2017 р. Справа № 295/310/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "16" лютого 2017 р. у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017р. Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до суду з позовом про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.12.2016р. у виконавчому провадженні №52740215, визнання незаконним дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Житомирській області Шевчук Г.І. ; зупинити примусове виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 27.12.2016р.

Обґрунтовуючи позов, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказує на те, що предметом спірних відносин у справі №295/13762/15-а є перерахунок та виплата пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, яка за своєю суттю є періодичним (щомісячним платежем). За змістом ч.1 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження" стягнення виконавчого збору із вказаної категорії спірних відносин не здійснюється. Боржником рішення суду виконано.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 16.02.2017р. відмовлено в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

В постанові суд вказав на те, що виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру , що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Судом встановлено, що рішення суду виконано, одна не до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, , в зв'язку з чим у державного виконавця не було підстав для застосування приписів ч.9 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження". Суд спростував твердження позивача про те, що стягнення виконавчого збору не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки виплата пенсії є періодичним платежем, посилаючись на те, що мало місце виконання рішення суду зобов'язального характеру.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 16.02.2017р. та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2016р. Богунський районний суд міста Житомира видав виконавчий лист №295/7514/16а про зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 пенсію, призначену відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за період з 25.11.2015р. по 31.12.2015р.

27.12.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Шевчук Г.І. винесена постанова ВП №52740215 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 5800,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо правомірності стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-19 "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-19) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-19 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п'ятою та шостою ст. 26 Закону №1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Як визначено в статті 27 Закону №1404-19 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів зазначає, що, незважаючи на те, що боржником є УПСЗН Овруцької РДА, тобто державний орган, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов'язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання вказаного виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону України "Про виконавче провадження", а не Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Частиною 5 ст. 27 Закону № 1404-19 передбачені випадки у яких виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Проте як вище встановлено виконання виконавчого листа не відбувається у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-19 не може бути застосований.

Судовою колегією встановлено, що підставою для стягнення з пенсійного органу виконавчого збору - є невиконання ним рішення суду про зобов'язання вчинити певні дії.

Щодо посилання апеляційної скарги на те, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, колегія суддів зазначає, що виконавчий лист у справі № 295/7514/16а носить немайновий зобов'язальний характер та ним не вирішено питання про стягнення коштів (періодичних платежів) у певній сумі, або за певний конкретний період, тобто на вказані правовідносини не розповсюджується заборона щодо стягнення виконавчого збору, яка встановлена часиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях від 30.01.2013 року, від 19.02.2015 року та від 15.07.2015 року, по аналогічним справам №К/9991/24481/12, №К/800/51991/14 та №К/9991/38103/12.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, у державного виконавця не було підстав для застосування приписів ч.9 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки рішення суду виконано , однак не до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області діяло на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставною.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави, визначені ст.202 КАС України, для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "16" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Б.С. Моніч