Справа № 804/5826/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/5826/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2017 року

справа № 804/5826/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 804/5826/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат " до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2016/600052/1 від 14.03.2016 р.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровська митниця ДФС України подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності. Отже, враховуючи результати перевірки, невідповідність відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та зазначені у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, неподання декларантом документів згідно зі сформованим митницею переліком, у митниці були відсутні правові підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості. За результатами контролю співставлення встановлено, що рівень заявленої митної вартості товарів нижчий, ніж в електронних документах, пов’язаних з перевіркою. Використання митним органом саме резервного методу визначення митної вартості є обґрунтованим.

На підставі ст. 55 КАС України здійснено заміну Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" його правонаступником – Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат".

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове – про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.12.2015р. між ПАТ “ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського” (покупець) та “Misano Middle East FZ. L.L.C.” (OAE) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 15-1931-12 (далі - контракт), за умовами якого продавець зобов’язався продати, а покупець купити та оплатити товар найменування, номенклатура, кількість, ціна та строки поставки якого визначені в специфікаціях, на умовах поставки DAP – ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського”.

Як вбачається із змісту контракту, товар постачається на умовах, передбачених у відповідних Додатках (Специфікаціях) до Контракту, що є невід’ємними частинами.

Для митного оформлення ПАТ “ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського” 14.03.2016 р. подало до Дніпропетровської митниці вантажну митну декларацію №110010000/2016/001420, в режимі ІМ 40 ДР.

В графі 31 ВМД №110010000/2016/001420 наведено опис імпортованого товару, а саме: графітовані електроди UHP-450*1800мм в комплекті ніпелів 4 TPIL.

- контракт №15-1931-12 від 24.12.2015р. з додатком №1 від 24.12.2015 р.;

- рахунки-фактури з вказівкою номера контракту, ваги товару, ціни і загальної вартості товару №1/2016 від 11.01.2016 р.;

- міжнародна автомобільна накладна (СMR) №13 від 13.03.2016 р.;

- пакувальний лист №1/2016/А;

- комерційна пропозиція №305 від 13.11.2015 р.;

- декларація про походження товару ;1/2016 від 11.01.2016 р.;

- сертифікат якості №01/2016/С від 11.01.2016 р.

Митна вартість товару заявлена за ціною контракту (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України на рівні 2,6 дол. США/кг.

За результатами перевірки документів та відомостей, наданих до митного оформлення, в результаті контролю митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:

- товар імпортовано за специфікацією від 24.12.2015 року № 1 до контракту від 24.12.2015 року № 15-1931-12, що заявлений декларантом як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником. До того ж, продавцем товару відповідно до контракту від 24.12.2015 року № 15-1931- 12 є компанія “Misano Middle East FZ. L.L.C.”, OAE, а виробником товару згідно специфікації № 1 від 24.12.2015 року до цього контракту – “Misano Group”, Китай. Договір із третіми особами, що пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ЕМД декларантом ПАТ “ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського” не наданий;

- на підтвердження якісних характеристик товару надано сертифікат якості виданий контрактоутримувачем “MISANO MIDDLE EAST FZ.L.L.C” від 10.12.2015 року № 165/2015/С. У гр.31 ЕМД відповідно до відомостей специфікації від 24.12.2015 року № 1 до контракту від 24.12.2015 року №- 15-1931-12 та листа контрактоутримувача “MISANO MIDDLE EAST FZ.L.L.C” від 28.01.2016 року № 357 виробником товару визначено “Misano Group”, Китай, без зазначення конкретного заводу-виробника, в той час як п. 3.6 зовнішньоекономічного контракту визначено, що продавець зобов’язаний надати покупцеві оригінал паспорту або сертифікату якості заводу-виробника на кожну одиницю продукції. Таким чином, відсутні відомості щодо заводу-виробника, що є визначальною інформацією для підтвердження митної вартості;

Отже, за наявними вищевикладеними розбіжностями у документах, які були виявлені посадовою особою митниці під час митного оформлення, у відповідача виникли підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої позивачем митної вартості товарів.

Про виявлені вищезазначені розбіжності та обставини, з урахуванням положень статті 53 Митного кодексу України, декларанту повідомлено про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) виписку з бухгалтерської документації;

7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

8) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

9) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

10) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

Також митницею було запропоновано подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.

Декларантом ПАТ “ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського” додаткові документи, зазначені у вимогах митного органу, не надані.

14.03.2016 року митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товару №110010000/2016/600052/1, відповідно до якого митну вартість визначено за другорядним методом 2ґ- у розмірі 2,83 доларів США за кг.

Позивачем товар був випущений у вільний обіг за МД від 16.03.2016 року № 110010000/2016/001447 та надані фінансові гарантії сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, шляхом внесення грошової застави у розмірі вищезазначених різниць.

Під час дії гарантійних зобов'язань позивачем до митниці листом від 23.05.2016 р. № 062Д/722 надано висновок ТПП від 05.04.2016р. № ГО-1420.

За результатом розгляду зазначених документів відповідачем на адресу позивача направлено лист від 27.05.2016 року 1127/10/04-50-19-01 про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості від 14.03.2016 року № 110010000/2016/600052/1.

Скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на визначення за умовами зовнішньоекономічного контракту та специфікаціями умов поставки товару DAP – ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського”, вимоги відповідача стосовно надання документів щодо вартості перевезення оцінюваних товарів до кордону України є безпідставними, оскільки зазначені суми вже включені в ціну товару. Позивачем було надано до митного оформлення всі необхідні для декларування митної вартості товарів документи відповідно до вимог ч.2 ст. 53 МК України. В той же час, відповідач не обґрунтував свій сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару за основним методом та не довів правомірності застосування другорядного методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З 01.06.2012 року відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним в постанові від 01.10.2013 р. у справі № 21-354а13, зазначено, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

В постановах від 15.10.2013 р. у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі № 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 31.03.2015 року по справі № 21-127а15 та від 31.03.2015 року по справі № 21-53а15, разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, обґрунтовуючи розбіжності у наданих позивачем документах, митний орган посилається на те, що товар імпортовано за специфікацією від 24.12.2015 року № 1 до контракту від 24.12.2015 року № 15-1931-12, що заявлений декларантом як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником. До того ж, продавцем товару відповідно до контракту від 24.12.2015 року № 15-1931- 12 є компанія “Misano Middle East FZ. L.L.C.”, OAE, а виробником товару згідно специфікації № 1 від 24.12.2015 року до цього контракту – “Misano Group”, Китай. В той же час, договір із третіми особами, що пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ЕМД декларантом ПАТ “ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського” не наданий.

Дані посилання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оцінка методики ціноутворення продавця як умова договору з його постачальником (виробником) продукції не є елементом перевірки складових числового значення митної вартості в розумінні ст. 58 МК України. При цьому рахунки по взаємовідносинам продавця товару з третьою особою (виробником), на зміст яких послався митний орган, не є обов'язковими документами відповідно до частини 2 ст. 53 МК України, а наведені в цих рахунках відомості щодо ціни товару не суперечать економічній обґрунтованості заявленої позивачем митної вартості товару за основним методом.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що відповідно до комерційної пропозиції контрактоутримувача компанії “Misano Middle East FZ. L.L.C.” від 13.11.2015 року № 305 товар постачається для ПАТ "ДМКД" за спеціальною ціновою пропозицією, з огляду на що позивачу слід було надати документи від виробника на підтвердження митної вартості товару, визнаються колегією суддів безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що умови поставки товару DAP – ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського” вже передбачають несення витрат на поставку товару до вказаного пункту призначення продавцем, а отже включені у вартість товару. Натомість положення частини 2 ст. 53 МК України в такому випадку не передбачають необхідності надання транспортних (перевізних) документів.

Отже, повна вартість доставки товару на митну територію України була включена у заздалегідь визначену вартість товару за контрактом і здійснювалась постачальником, а тому деталі організації та вартості його транспортування не впливали на визначення митної вартості товару за основним методом.

При цьому за умовами постачання DAP продавець не має обов’язку страхування товару. Не містить таких вимог і зовнішньоекономічний контракт № 15-1931-12 від 24.12.2015 року.

З приводу посилань митного органу в рішенні про коригування митної вартості на те, що коносамент від 04.03.2016 року № AGRO2902/16 містить посилання на те, що фрахт сплачено вантажоотримувачем, а саме позивачем, в порту призначення, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до матеріалів справи у вказаному коносаменті зазначено, що «Фрахт оплачено. Вага на відповідальності вантажовідправника», при цьому вантажовідправником чітко визначено компанію “Misano Middle East FZ. L.L.C.” (а.с.36). Таким чином, жодних посилань на те, що фрахт в порту призначення сплачувався позивачем коносамент не містить.

За вказаних обставин надані позивачем до митного оформлення документи не містять розбіжностей та не містять ознак підробки, а містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Той факт, що позивач купував товар не у безпосереднього його виробника не може бути підставою для не застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів вважає, що на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідність витребовувати додаткові документи.

До того ж митна вартість товару підтверджена висновком ТПП № ГО-1420 від 05.04.2016 року, а саме зазначено, що ринкова вартість товару «Графітовані електроди UHP 450 х 1800 мм в комплекті з ніпелями 4TPIL» може складати 2600 дол. США/т.

Крім того, слід зазначити, що приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем застосовано другорядний метод 2-ґ, але не надано жодних переконливих доказів неможливості застосування інших попередніх другорядних методів, як того вимагають приписи частини 3 ст. 57 МК України, зокрема ані методу визначення щодо ідентичних товарів, ані методу щодо подібних (аналогічних) товарів. При цьому відповідачем свою позицію вмотивовано відсутністю в інформаційних ресурсах митного органу даних щодо митного оформлення ідентичних або подібних товарів за ціною договору, тобто за основним методом.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень в судовому засіданні не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 804/5826/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко