Справа № 817/1647/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"05" квітня 2017 р. Справа № 817/1647/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування (визнання недійсним) податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 року №. Вимоги обгрунтовувала тим, що вважає оспорюване рішення протиправним, оскільки порушень порядку обліку ведення товарних запасів не допускала. Зазначила, що фактична перевірка проводилась за місцезнаходженням магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке відрізняється від місця провадження позивачем господарської діяльності, за яким і ведеться облік товарних запасів.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 року № про застосування до ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 26067,70 грн. Присуджено на її користь за рахунок суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Посилається на не належне дослідження судом представлених доказів та не належне встановлення обставин справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної Головним управлінням ДФС у Рівненській області фактичної перевірки питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на підставі акту перевірки від 25.08.2016 року №113/17-00-40/НОМЕР_1 прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2016 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 26067,70 грн. (а.с.7-10, 12, 25-34).

Податковий орган дійшов висновку про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій", яке полягало в реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на які відсутні облікові документи.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_3 оскаржила його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки контролюючого органу про порушення суб'єктом господарювання ОСОБА_3 ведення обліку товарних запасів є передчасними і необґрунтованими, оскільки обставина можливості їх ведення на складах (за місцем провадження господарської діяльності) під час перевірки не досліджувалася.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, за п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відтак, у розумінні наведеної норми ведення обліку товарних запасів повинно відбуватися або на складах суб'єкта господарювання, або за місцем їх реалізації.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець та взята на облік як платник податків за місцем провадження господарської діяльності, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 13-17). Магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" знаходиться за іншою адресою.

Суд першої інстанції безпідставно послався на те, що місцезнаходження магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", який перевірявся, відрізняється від місця провадження ОСОБА_3 господарської діяльності, а обставина можливості ведення облікових документів на складах (за місцем провадження господарської діяльності) під час перевірки не досліджувалася. Тому перевірку проведено не повно і є підстави для задоволення позову.

Такий висновок суд зробив без належної оцінки представлених доказів та без належного з'ясування обставин справи.

З'ясовуючи наявність облікових документів при реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, податковий орган, виходив з того, що за приписами ч.39 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР, якими визначено, що при отриманні ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Суд також безпідставно не прийняв до уваги вказані доводи, трактуючи їх на власний розсуд, оскільки ч.45.1 ст.45 Податкового кодексу України визначено, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік, як платник податків у контролюючому органі. А тому, якщо за цією адресою знаходяться місця, використовувані для зберігання спирту, або приміщення, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, то відомості про їх місцезнаходження мають бути внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Крім того, за приписами ч.44.6 ст.44 Податкового кодексу України платник податків має можливість після закінчення перевірки і до прийняття рішення по результатам перевірки надати документи, що підтверджують показники податкової звітності, які не були надані підчас перевірки. Контролюючий орган має врахувати такі документи підчас розгляду питання про прийняття рішення.

Однак, при складанні акту перевірки заперечень у продавця ніяких не було, клопотань і заяв про наявність облікових документів в іншому місці не заявлялося, додатково облікові документи ФОП ОСОБА_3 контролюючому органу не надавалися.

Також позивачем не надано жодного облікового документу на товари ні при розгляді справи в суді першої інстанції, ні при апеляційному розгляді справи.

З огляду на вище викладене, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову.

Постанову судом прийнято без дотримання вимог процесуального та матеріального права, тому вона підлягає скасуванню з прийняттям нової, у відповідності до ст.202 КАС України, про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" грудня 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" квітня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/ ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/ Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області вул.Відінська,12,м.Рівне,33023

- ,