Справа № 636/701/17
Суддя: Оболєнська С. А.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________ Справа № 636/701/17
Провадження № 2-а/636/72/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2017 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Оболєнської С.А.

за участю секретаря судового засідання - Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенента поліції Кобизєва Вадима Євгенійовича, Управління патрульної поліції у м. Харкові про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенента поліції Кобизєва В.Є. та Управління патрульної поліції у м. Харкові, в якому з урахуванням змінених вимог просив:

-визнати дії інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Кобизєва Вадима Євгенійовича щодо складення постанови серії БР № 709468 від 19.02.2017 року та прийняття ним рішення про накладення на нього штрафу у розмірі 51 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, протиправними;

-визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 709468 від 19.02.2017 року інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Кобизєва Вадима Євгенійовича про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн., справу закрити;

-визнати протиправними дії інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Кобизєва Вадима Євгенійовича зі складення протоколу серії БР № 266065 від 19.02.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яким встановлено керування позивачем автомобілем Lexus GX470, державний номер НОМЕР_1, у нетверезому стані, та внесення до нього відомостей щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В позові позивач зазначив, що 19.02.2017 року він, будучи трохи на підпитку, посварився з жінкою та вирішив заночувати в своєму автомобілі НОМЕР_2, який знаходився біля будинку за адресою: АДРЕСА_1, занесений за кілька днів до цього сніговими заметами і зрушити який з місця було фактично неможливо. Цього ж дня близько 4-00 години ранку під'їхав поліцейський автомобіль та відповідач по справі виніс відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, незважаючи на те, що він не рухався, та не міг зрушити з місця з причин знаходження його автомобіля в снігових заметах, внаслідок чого керувати ним він не міг. Зазначив, що для того, щоб автомобіль зрушив з місця, необхідно було вручну розгрібати снігові замети та застосовувати буксир, тому вважає дії відповідача неправомірними, просить позов задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду справи своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи у їх відсутності не надавали, заперечень проти позову не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 19 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_1 інспектором 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції Кобизєвим В.Є. винесена постанова серії БР № 709468 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн., а саме за те, що 19 лютого 2017 року о 03-43 годині ОСОБА_1., керуючи автомобілем Lexus GX470 в м. Харкові, по вулиці Петра Болбочана, 11, був не пристебнутий ременем безпеки, яким був обладнаний автомобіль, чим порушив п.п.2.3 «в» ПДР України.

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обгрунтованість постанови по справі пов'язана з повним, всебічним і об'єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підставі доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи питання стосовно законності постанови, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов'язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Тому, обов'язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови. Однак, як видно з оскаржуваної постанови, інспектор обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суд вважає встановленими фактичні обставини того, що автомобіль Lexus GX470, держ. номер НОМЕР_1, на момент складення вищезазначеної постанови знаходився у снігових заметах та не міг зрушити з місця без застосування буксиру. Це підтверджується наданими позивачем та дослідженими у судовому засіданні фотографіями вищезазначеного автомобіля, які зроблено позивачем особисто в той же день - вранці 19.02.2017 р., та відеофайлами на оптичному носії, при перегляді яких вбачається, що вказаний автомобіль не може самостійно зрушити з місця, колеса прокручуються, та для визволення автомобіля зі снігових заметів застосовано інший автомобіль для буксиру, ремінь якого двічі розривався і лише за третьою спробою автомобіль Lexus GX470, держ. номер НОМЕР_1, було зрушено з місця.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 18 та 19 лютого знаходився у неї вдома, бо це були вихідні дні, автомобіль був припаркований напроти будинку № АДРЕСА_1, в якому вона проживає. З причин того, що автомобіль занесло снігом, і потрібно розгрібати снігові замети та просити когось, щоб витягнув автомобіль за допомогою буксиру, вона з ОСОБА_1 ввечері в суботу 18 лютого 2017 р. не могла нікуди поїхати. В ніч на 19.02.2017 р. між нею та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація і ОСОБА_1 пішов спати в автомобіль. Знаючи, що автомобіль занесений снігом, свідок розуміла, що ОСОБА_1 нікуди поїхати вночі не зможе. Вночі - десь о пів на п'яту ранку, позивач повернувся і сказав, що його розбудив в машині поліцейський, звинувативши в порушеннях Правил дорожнього руху і виписав документи на штраф. Після 9 ранку він домовився з кимось допомогти йому витягнути машину буксиром. Він ломом і лопатою розчистив снігові замети. А потім свідок знімала з балкону на відео, як машину витягали із заметів - ремінь двічі рвався, машина не піддавалася. Тільки на третій раз машина піддалася і її витягли.

Свідчення свідка ОСОБА_3 не суперечать іншим доказам по справі, доказів з боку відповідачів, якими би спростовувались чи були піддані сумніву її покази, до суду не надано, свідок була попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, а тому суд приймає її свідчення в якості належних доказів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За правилами ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не надано відеозапису з нагрудної камери інспектора щодо підтвердження скоєння позивачем 19 лютого 2017 р. адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення ОСОБА_1, надано йому можливість скористатися юридичною допомогою, роз'яснено права та обов'язки, враховано особу порушника.

Таким чином відповідачем не виконано обов'язку, покладеного на нього законом щодо доказування правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надано. Навпаки викладеним обставинам у постанові, позивач зазначив суду, що постанова стосовно нього винесена неправомірно, так як він не міг керувати автомобілем, який був занесений сніговими заметами.

Отже, матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, а можливість зібрання таких доказів втрачена, так як відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що позивач був не згоден з наявністю факту вчинення ним відповідного правопорушення, суд вважає, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, а тому визнає дії відповідача по її складанню протиправними, як і саму постанову та справу закриває.

Крім того, констатуючи вищезазначені протиправні дії відповідача, суд звертає увагу і на дії відповідача зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно позивача, в контексті одних подій, які відбувалися 19.02.2017 року.

Так, судом встановлено, що 19 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_1 інспектором 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції Кобизєвим В.Є. складено протокол серії БР № 266065 від 19.02.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за те, що 19 лютого 2017 року о 03-43 годині ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus GX470, в м. Харкові, по вулиці Петра Болбочана, 11, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.п.2.9 «а» ПДР України.

Як зазначалося вище, 19 лютого 2017 року автомобіль Lexus GX470, державний номер НОМЕР_1, був припаркований біля будинку 11 по вулиці Петра Болбачова у місті Харкові, зрушити з місця без буксиру не міг, внаслідок блокування колес сніговими заметами, що об'єктивно підтверджено вищезазначеними доказами, а саме: показами допитаного в судовому засіданні свідка, фотознімками з місця події та даними відеозйомки, які були досліджені судом.

Враховуючи положення ст. 130 КУпАП, водій може вчинити дане адміністративне правопорушення тільки під час керування, що, виходячи з об'єктивних даних, встановлених в судовому засіданні, неможливо.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Тому дії відповідача зі складення протоколу серії БР № 266065 від 19.02.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1, та внесення до нього відомостей щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає протиправними.

Також судом встановлено, що два документа (постанова та протокол) складено у один і той же час о 03 год. 43 хв., що з практичної точки зору неможливо, що також дає підстави суду вважати дії відповідача по їх складанню протиправними.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 17, 71, 157, 159, 160, 185-187 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенента поліції Кобизєва Вадима Євгенійовича, Управління патрульної поліції у м. Харкові про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Кобизєва Вадима Євгенійовича щодо складення постанови серії БР № 709468 від 19.02.2017 року та прийняття ним рішення про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 51 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 709468 від 19.02.2017 року інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Кобизєва Вадима Євгенійовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн., справу закрити.

Визнати протиправними дії інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Кобизєва Вадима Євгенійовича зі складення протоколу серії РБ № 266065 від 19.02.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яким встановлено керування ОСОБА_1 автомобілем Lexus GX470, державний номер НОМЕР_1, у нетверезому стані, та внесення до нього відомостей щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С.А. Оболєнська