Справа № 806/738/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м.Житомир справа № 806/738/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участю: представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову позивач вказує, що наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №22 о/с від 07.02.2017 його було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підставою для видання вказаного наказу слугував наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 01.02.2017 №112, яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно висновку про проведення службового розслідування. Позивач вважає своє звільнення з посади незаконним, а накази таким що прийняті відповідачем передчасно та без дотримання вимог законодавства, а тому просить їх визнати незаконними та скасувати, поновити на займаній раніше посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення за змістом яких позов не визнав та заперечував щодо його задоволення просив справу розглянути за відсутності представника ГУ НП в Житомирській області.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебував на посаді слідчого слідчого відділення Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №22 о/с від 07.02.2017 його було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підставою для видання вказаного наказу слугував наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 01.02.2017 №112, яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно висновку про проведення службового розслідування.

З наявної у матеріалах справи копії висновку службового розслідування вбачається, що у ході його проведення було виявлено грубе порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, невиконання вимог ч.1 ст.18 Закону України "Про національну поліцію", в частині неухильного дотримання Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що полягає у недотриманні п.2.5, 2.9 Правил дорожнього руху в частині керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмови від проходження в установленому порядку медичного огляду для визнання стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, експлуатації транспортного засобу з непрацюючою лампою лівої фари у режимі ближнього світла, що в подальшому призвело до складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.130 КУпАП. Зав результатами проведеного розслідування комісія вважала б за необхідне накласти на слідчого слідчого відділення Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Відповідно до п. 4 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію України" підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до статті 12 частини 1 пункту 6 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення, зокрема, звільнення з посади.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

З аналізу вказаних норм суд резюмує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, з урахуванням правової позиції, викладеній у постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 року у справі № 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи. За наявності підстав для звільнення в порядку дисциплінарного стягнення та з урахуванням інших даних про особу така особа може бути звільнена.

Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому суд врахував, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У ході судового розгляду справи було встановлено, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 10.02.2017, яка набрала законної сили 21.02.2017 провадження про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, факт порушення службової дисципліни з боку слідчого слідчого відділення Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області при винесенні спірних наказів доведений не був.

Відповідачем при накладенні на ОСОБА_1 такого крайнього заходу дисциплінарного стягнення як звільнення, не враховано відсутності доказів вчинення дисциплінарного порушення позивачем, а також того, що на час їх винесення не було прийнято рішень за адміністративними матеріалами на підставі складання яких було винесено спірні накази.

Таким чином, висновки комісії щодо можливого порушення службової дисципліни з боку слідчого слідчого відділення Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області суд вважає передчасними.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу застосовано за відсутності правових підстав, без урахування усіх обставин у справі та дотримання принципу пропорційності між вчиненим дисциплінарним проступком та мірою дисциплінарної відповідальності.

Протиправність оскаржуваного наказу вказує на наявність правових підстав для поновлення позивача на посаді слідчого слідчого відділення Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 8 лютого 2017 року.

ОСОБА_2 адміністративного суду України від 26.05.2010 року № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" зазначено, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Враховуючи, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норм Кодексу законів про працю України.

Згідно частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до абз.3 п.2 даного Порядку в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в т.ч. у випадку вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

З довідки про доходи №569/29/01-2017 від 22.03.2017, наданої Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області вбачається, що середньоденний заробіток позивача, виходячи з виплат за два останні календарні місяці, що передують місяцю звільнення позивача, становив 404,34 грн. Враховуючи тривалість вимушеного прогулу позивача до дня постановлення рішення у справі, яка становить 47 календарних днів, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 19003,98 грн., які належить стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до приписів пунктів 2, 3 ч.1 ст. 256 КАС України, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 7 лютого 2017 року №22 о/с та скасувати його.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 8 лютого 2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 19003,98.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 03 квітня 2017 р.