Справа № 2а/2503/3/2012
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Київ К/800/19445/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

при секретарі Борілло Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_4,

провівши в відкритому судовому засіданні касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі Чернігівської області про перерахунок пенсії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії Управління ПФУ протиправними та зобов'язати зарахувати період роботи з 1 квітня 1988 року по 11 травня 2010 року на посаді викладача Борознянської дитячої музичної школи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Борознянського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2012 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління ПФУ в обмеженні права ОСОБА_5 щодо зарахування періоду його роботи з 1 квітня 1988 року по 11 травня 2010 року на посаді викладача Борознянської дитячої музичної школи для призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти, відповідно до статті 21 Закону України від 22 червня 2000 року № 1841-III «Про позашкільну освіту», та в припиненні виплати йому пенсії за вислугу років з 1 листопада 2011 року. Зобов'язано Управління ПФУ зарахувати позивачу період його роботи з 1 квітня 1988 року по 11 травня 2010 року на посаді викладача Борознянської дитячої музичної школи до спеціального стажу, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років як працівнику освіти, відповідно до статті 21 Закону України від 22 червня 2000 року № 1841-III «Про позашкільну освіту» (далі - Закон № 1841-ІІІ) та поновлено виплату раніше призначену пенсію за вислугу років з 1 листопада 2011 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухваленого ним рішення та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що з 1 квітня 1988 року по 11 травня 2010 року позивач працював на посаді викладача Борзнянської дитячої музичної школи, що відповідно до статуту 1998 та 2010 років є школою естетичного виховання, належить до системи позашкільної освіти, а також є початковою ланкою спеціальної мистецької освіти.

Позивач має 30 років стажу. З 12 травня 2010 року отримував пенсію за вислугу років як працівник освіти, з 1 листопада 2011 року нарахування та виплату призначеної пенсії припинено через відсутність педагогічного стажу, оскільки посада, на якій працював позивач в позашкільному закладі, не дає права на пенсію за вислугу років у зв'язку з тим, що не включена до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивача має спеціальний стаж для реалізації свого права на призначення пенсії за вислугу років, а дії Управління ПФУ по виключенню періоду його роботи з 1 квітня 1988 року по 11 травня 2010 року з 1 листопада 2011 року є протиправними.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки посада позивача, яку він обіймав у Борзнянській дитячій музичній школи, не передбачена Переліком.

Колегія погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі статтею 21 Закону № 1841-ІІІ педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так Переліком встановлені заклади освіти і посади робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

З огляду на наведене, необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ є наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судами встановлено, що позивач працював на посаді викладача в музичній школі, що згодом реорганізована у школу мистецтв, яка Переліком не передбачена.

Наявність доручення № 397/21 без відповідних змін до Переліку не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 21-5932а15.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та відмовив у задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з тим, що касаційна скарга не містить доводів, котрі спростовують правильність висновків апеляційного суду, зміст оскарженого рішення також не дає підстав для висновку, що апеляційним судом порушено норми матеріального чи процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, якщо визнає, що при його ухваленні суд не порушив норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 221, 224, 231 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

С.С. Пасічник

О.П. Стародуб