Справа № 382/1890/16-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 382/1890/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Карпович В.Д.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Левченка Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Яготинського управління Пенсійного фонду України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення щомісячної компенсації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Яготинського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Яготинського управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплачувати щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з встановлено частиною першою статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру 50 процентів мінімальної пенсії за віком, яка визначається частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з обов'язковим урахуванням фактично виплачених коштів з 27 жовтня 2009 року по 21 листопада 2016 року; стягнути зазначену щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 27 жовтня 2009 року по 21 листопада 2016 року.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, позивач є дружиною померлого громадянина з числа ліквідаторів категорії 2, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, про що свідчить посвідчення від 27 жовтня 2009 року.

Вважаючи, що щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується у розмірі, меншому ніж той, що встановлений частиною першою статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач звернулася до відповідача з заявою від 08 вересня 2016 року щодо правових підстав нарахування вказаної компенсації та її перерахунку з дня призначення.

Листом Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 12 вересня 2016 року №67/Т-01 позивачу роз'яснено, що розмір компенсаційної виплати за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Вважаючи протиправними дії щодо нарахування та виплати щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, меншому ніж той, що встановлений частиною першою статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для виплати вказаної компенсації у розмірі, встановленого статтею 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 21 травня 2016 року. Щодо позовних вимог за період з 27 жовтня 2009 року по 20 травня 2016 року, то суд першої інстанції виходив з того, що вони є такими, що подані з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, а тому не підлягають розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно статті 63 вказаного Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону в редакції Закону України від 19.12.1991 №2001-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Така редакція існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 13 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Пунктом 7 частини I зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статі 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Також, в подальшому пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2012 рік» (набрав чинності 01.01.2012), пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2013 рік» (набрав чинності 01.01.2013), пунктом 67 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VII, які набрали чинності 03 серпня 2014 року, було установлено, що норми і положення статі 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у 2012 та 2013 роках виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, та у 2014 році виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VIII, пунктом 63 якого, зокрема розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення серед інших статі 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зазначене також констатовано в Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, яким визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року №2857-VI з наступними змінами, який є аналогічним за змістом пунктам 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2012 рік», 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2013 рік», 67 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2014 рік» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VII, 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України.

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства делеговано Кабінету Міністрів України право визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Також, колегія суддів враховує Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, в якому зазначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Тому, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, на виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року та була чинна до 1 січня 2012 року.

Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, не може бути нижчою від 10 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, яка набрала законної сили з 01 січня 2012 року, затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пунктом 14 якого передбачено, що щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, у розмірі 12 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року №112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» внесені зміни у пункт 14 вищенаведеного Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, та змінено розмір компенсації на 113,88 грн.

За таких обставин, у період з 27 жовтня 2009 року по 22 липня 2011 року, та у період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи повинна була виплачуватися у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України; в інші періоди, з 23 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року та з 03 серпня 2014 року по дату звернення до суду, у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно довідки Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 13 січня 2017 року №287/04-06 позивачу у період з 27 жовтня 2009 року по грудень 2016 року виплачувалася у розмірі, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до частини першої та другої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Також, відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається із матеріалів справи, позов до адміністративного суду подано 22.11.2016.

При цьому, позивачем не наведено жодних обставин, що зумовили пропуск ним строку звернення до суду, встановленого процесуальним законом, а також не зазначено поважні причини пропуску шестимісячного строку.

Колегія суддів вважає, що позивач мала можливість і повинна була дізнатись про свої порушені права під час проведення їй відповідних виплат у меншому розмірі, ніж передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги за період з 27 жовтня 2009 року по 21 травня 2016 року підлягають залишенню без розгляду; відповідно, за період з 22 травня 2016 року позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Проте, під час розгляду справи, суд першої інстанції в порушення норм процесуального не застосував наслідки порушення позивачем строків звернення до адміністративного суду та не залишив позовні вимоги без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно частини першої статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмовлених позовних вимог за період з 27 жовтня 2009 року по 21 травня 2016 року з залишенням в цій частині позовних вимог без розгляду, в інший частині постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 100, 160, 198, 200, 203, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року в частині відмовлених позовних вимог ОСОБА_2 до Яготинського управління Пенсійного фонду України в Київській області про зобов'язання провести перерахунок та здійснювати виплату щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з встановленого частиною першою статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру 50 процентів мінімальної пенсії за віком, та стягнення зазначеної компенсації за період з 27 жовтня 2009 року по 21 травня 2016 року та позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

В інший частині постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу у повному обсязі складено 03.04.2017

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.