Справа № 750/12532/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про зобов'язання вчинити дії та призначити пенсію на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Виробничо-торгова фірма "Сіверянка", у якому просила: зобов'язати Чернігівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди її роботи з 18.07.1984 по 31.07.1992 та з 23.12.1993 по 23.12.1998; зобов'язати Чернігівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2 з 19.08.2016 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 лютого 2017 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, при цьому вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у серпні 2016 року звернулася до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до положень п. «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Пенсійний орган відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, про що повідомив листом від 12.12.2016 № 23142/05. Своє рішення управління ПФУ мотивувало тим, що надана позивачем уточнююча довідка про пільговий характер її роботи підписана лише в.о. голови правління ПАТ «Сіверянка», водночас на ній відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера товариства. У зв'язку із цим, відсутні підстави для прийняття такої довідки до уваги. Зазначено, що у разі надання пільгової довідки за період роботи зі шкідливими умовами праці з 18.07.1984 по 31.07.1992 з посиланням на постанову КМ СРСР № 10 від 26.01.1991 та надання обґрунтованого пояснення щодо відсутності підписів начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, пільговий стаж становитиме 8 років 13 днів і позивач матиме право на призначення пільгової пенсії по досягненню 56 років.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем належними доказами підтверджено наявність у неї більше 13 років пільгового стажу при загальному трудовому стажі більше 33 років, а тому вона, на час звернення до управління ПФУ набула право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент звернення до управління ПФУ у серпні 2016 року досягла 51-річного віку.

Згідно з ч. 4 ст. 13 цього Закону порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

За правилами ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

При цьому, згідно зі ст. 62 вказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі за текстом - Порядок №383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Як випливає з наявних у справі матеріалів, зокрема копії трудової книжки позивача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 18.07.1984 прийнята на роботу до Чернігівської фабрики гумотехнічних виробів, яка у подальшому перейменована в Чернігівську швейну фабрику "Сіверянка", що у свою чергу реорганізовано в орендне підприємство "Сиверянка", яке перетворено в акціонерне товариство закритого типу виробничо-торгову фірму "Сіверянка", перейменовану у подальшому у ПАТ "ВТФ "Сіверянка".

У період з 18.07.1984 по 31.07.1992 позивач працювала у шкідливих умовах праці швачкою-мотористкою 4 розряду цеху виробництва засобів хімзахисту. З 01.08.1992 позивача переведено швачкою 4 розраду з нормальними умовами праці.

Крім того, згідно з довідкою ПАТ "ВТФ "Сіверянка" від 11.03.2016 №16 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_2 у період з 18.07.1984 по 31.12.1991 працювала повний робочий день на Чернігівськиій фабриці гумотехнічних виробів та виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту за посадою швачка-мотористка, що передбачена списком №2 розділу 11 підрозділу 1 пункту 4 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Згідно з пунктом 4 підрозділу 1 розділу XI "Хімічне виробництво" Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, включені робітника та інженерно-технічні робітники, безпосередньо зайняті у цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках, зокрема, виробництв засобів хімічного захисту.

Крім того, у п. 2110А010 розділу X "Хімічне виробництво" Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженої постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, вбачається, що робітники та інженерно-технічні робітники, безпосередньо зайняті у цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках, зокрема, виробництв засобів хімічного захисту.

Згідно з п. 2110А010 розділу X "Загальні професії" Списку №2 списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, до сказаного переліку включені зайняті повний робочих день робітники у цехах з виробництва засобів хімічного захисту.

Зі змісту наведеного вбачається, що робота, яку виконувала позивач у період з 18.07.1984 по 31.07.1992 була включена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому вказані обставини відповідачем не спростовуються.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що період роботи позивача з 18.07.1984 по 31.07.1992 підлягає включенню до її стажу роботи зі шкідливими умовами праці, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як було зазначено вище, пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що обов'язковою умовою для зарахування періоду роботи особи до пільгового стажу після 21.08.1992 є проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі за текстом - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничою середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. У свою чергу, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року №21-183а13, 25 листопада 2014 року №21-519а14, 17 березня 2015 року №21-585а14, від 2 червня 2015 року №21-572а14 та від 17 листопада 2015 року у справі №2-а/679/187/2014.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.12.1993 на підприємстві було проведено атестацію робочих місць, зокрема наказом від 23.12.1993 №168 затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, робітникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення, у зв'язку із чим посада позивача з цього часу віднесена до посад зі шкідливими умовами праці.

Згідно з листом Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 05.06.2001 року №306/13 умови праці, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 для професій, приведених у наказі №168, підтверджено на термін до 23.12.1998.

Отже, період роботи позивача з 23.12.1993 по 23.12.1998 також підлягає включенню до пільгового стажу позивача.

З урахуванням наведеного, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що період роботи позивача на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах становить більше 13 років, при цьому, як свідчать записи трудової книжки позивача, її загальний трудовий стаж становить більше 33 років і на момент звернення позивача до управління ПФУ, вона досягла 51-річного віку, а отже позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача, як на підставу для відмови у призначенні позивачеві такої пенсії, на те, що надана позивачем уточнююча довідка про пільговий характер її роботи підписана лише в.о. голови правління ПАТ «Сіверянка», водночас на ній відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера товариства, що робить таку довідку неприйнятною, оскільки відповідачем не обґрунтовано яким саме вимогам чинного законодавства не відповідає така довідка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже зазначеною правовою нормою передбачено, що уточнююча довідка приймається як доказ підтвердження спеціального стажу лише, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, при цьому у пункті 20 Порядку № 637 не ставиться вимог до складу і кількості осіб, якими вона має бути підписана.

Також апеляційний суд враховує позицію Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 04 листопада 2015 року у справі К/800/27248/15, згідно з якою ненадання уточнюючої довідки відповідно до вимог пункту 20 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", не позбавляє позивача права на пільгову пенсію, оскільки її трудова книжка, що є основним документом, який підтверджує трудовий стаж, та записи в ній відповідають вимогам законодавства і підтверджують необхідний для цього стаж роботи позивача на відповідних посадах, а отже позивачка має право на пільгову пенсію.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача є правильним, а прийняте ним рішення - законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, відповідачем не доведено підстав для скасування постанови місцевого суду, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про зобов'язання вчинити дії та призначити пенсію на пільгових умовах - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 10 квітня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.