Справа № 165/2587/16-а,2-а/165/290/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 р. № 876/1044/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Іваничівського ОУПФ України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.

Ухвалою судді Нововолинського міського суду від 12 грудня 2016 року адміністративний позов у частині вимог за період з 01 вересня 2015 року по 08 червня 2016 року залишено без розгляду, в звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин, за період з 09 червня 2016 року провадження у справі судом відкрито.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у звязку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язано Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до оплати суму пенсії за період з 09 червня 2016 року до моменту здійснення перерахунку пенсії.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Іваничівське ОУПФ України у Волинській області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07.10.2013 року призначено пенсію за віком на підставі п.7-2 Прикінцевих положень 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулася до апелянта із заявою про перерахунок пенсії у звязку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, однак, як видно з копії листа Іваничівського ОУПФ України у Волинській області від 29.11.2016р., підстав для перерахунку позивачу ОСОБА_1 пенсії у звязку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, немає (а.с.6, 7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на щомісячне отримання пенсійних виплат у розмірі не нижчому, ніж встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вищенаведеними висновками з огляду на наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 грн, з 1 вересня - 1074 грн.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року -1074 грн, з 1 травня - 1130 грн, з 1 грудня - 1208 грн.

За приписами ч. 3 ст. 42 Закону № 1058-IV тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

З аналізу норми ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка є імперативною, слід прийти до висновку, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт виплачує ОСОБА_1 пенсію в порядку та у розмірі, які передбачені Законом № 1058-IV з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян".

Крім того, в своїй апеляційній скарзі Іваничівське ОУПФ України у Волинській області не заперечує, що розмір пенсії, яка виплачується позивачу, є меншим, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 46 ОСОБА_2 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно з ст. 8 ОСОБА_2 України, ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя" визначено, що оскільки ОСОБА_2 України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_2 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на ОСОБА_2, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ОСОБА_2 України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Положеннями ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог ОСОБА_2 України та законів України.

Отже, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічні висновки наведені в рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.06.2016 у справі "Петриченко проти України".

Таким чином, позивач має право на пенсію в розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у зв'язку із чим дії апелянта щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до беззаперечного переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - залишити без задоволення, а постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2016 року у справі №165/2587/16-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: О.І. Довга

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 10.04.2017 року