Справа № 816/4690/15
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м.ПолтаваСправа № 816/4690/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

при секретарі Кисличенко О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Полтавській області від 06 листопада 2015 року №625 о/с у частині звільнення інспектора з організації діяльності спеціальних установ міліції відділу організації служби, забезпечення масових заходів та діяльності спеціальних установ міліції управління громадської безпеки УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- зобовязання УМВС України в Полтавській області розглянути рапорт, поданий 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 на імя начальника УМВС України в Полтавській області, про звільнення у звязку з переходом на роботу в інші міністерства і відомства, у звязку із виявленим бажанням проходити службу на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України;

- зобовязання УМВС України в Полтавській області виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2015 року;

- зобовязання Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області та видати відповідний наказ з цього приводу;

- стягнення з УМВС України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 15000,00 грн у якості моральної шкоди.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року по справі №816/4690/15 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено (т.1 а.с. 132-137).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року по справі №816/4690/15 залишено без змін (т.1 а.с. 161-165).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд (т.1 а.с. 228-231).

22 листопада 2016 року дана справа була направлена Вищим адміністративним судом України до Полтавського окружного адміністративного суду на новий розгляд та надійшла до суду 02 грудня 2013 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року справу №816/4690/15 прийнято до провадження (суддя Ясиновський І.Г.).

Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, у зв'язку із закінченням п'ятирічного терміну повноважень судді Ясиновського І.Г., призначено повторний автоматичний розподіл адміністративної справи №816/4690/15 між суддями, за результатами якого головуючим суддею у справі визначено суддю Удовіченка С.О.

Ухвалою суду від 14 березня 2017 року справу прийнято до провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача із наказом УМВС України в Полтавській області від 06 листопада 2015 року №625 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ за підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ в запас у звязку із скороченням штатів. Позивач вказував, що має переважне право перед іншими залишитися на службі в органах поліції. Наполягав на тому, що УМВС України в Полтавській області не виконало своїх обов'язків, а саме: не взяло до уваги та не з'ясувало наміру позивача щодо подальшого проходження служби в органах і підрозділах Національної поліції, а також не провело ознайомлення із можливими пропозиціями та вакансіями.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

У наданих до суду запереченнях Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області зазначило, що Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обов'язковості прийняття усіх без винятку працівників міліції на службу в поліцію. ОСОБА_1 за час проходження служби зарекомендував себе посередньо, мав діюче дисциплінарне стягнення, враховуючи думку керівника галузевої служби УМВС щодо недоцільності проходження ОСОБА_1 служби в Національній поліції, позитивного рішення щодо прийому позивача на службу в поліцію Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області прийнято не було. При цьому, відповідно до пункту 10 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Наказом МВС України в Полтавській області від 06 листопада 2015 року №1388 штати органів, підрозділів, закладів установ МВС України, в тому числі УМВС України в Полтавській області, визнано такими, що втратили чинність. Таким чином, з 06 листопада 2015 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області було скорочено усі штатні посади, що свідчить про зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення штатів. При цьому, тимчасовий штат апарату ГУНП в Полтавській області оголошено наказом ГУНП від 07 листопада 2015 року №1, тимчасовий штат органів і підрозділів ГУНП - наказом ГУНП від 07 листопада 2015 року №2. Штатна чисельність працівників була скорочена із 6102 посад до 4677. Вказувало, що було ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та створено нові, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Національної поліції.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27 листопада 2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 15 травня 2012 року на посаді інспектора з організації діяльності спеціальних установ міліції відділу організації служби, забезпечення масових заходів та діяльності спеціальних установ міліції управління громадської безпеки УМВС України в Полтавській області (т.1 а.с. 44-48).

06 листопада 2015 року наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 42).

Вказана підстава для звільнення позивача визначена у зв'язку з ліквідацією УМВС України в Полтавській області, наслідком чого є абсолютне скорочення штатів ОВС.

Не погодившись із правомірністю звільнення ОСОБА_1 за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, останній звернувся до суду.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюються на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При врегулюванні правовідносин у сфері публічної служби пріоритетне значення мають норми спеціального законодавства, а загальні положення Кодексу законів про працю України можуть застосовуватися виключно, якщо таке прямо передбачено у спеціальному законі або якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані відповідні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, висновки якої, у відповідності до частини першої статті статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також суд зазначає, що Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №582-VIII прийнятий пізніше у часі, ніж Кодекс законів про працю України, а тому, у відповідності до принципу дії закону в часі, застосуванню підлягає саме спеціальний Закон України №582-VIII.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22 жовтня 2014 року №1118-р схвалено Концепцію першочергових заходів з реформування системи Міністерства внутрішніх справ та Стратегію розвитку органів внутрішніх справ.

Зокрема, Концепцією першочергових заходів реформування системи Міністерства внутрішніх справ пропонувалось здійснити комплекс організаційних і практичних заходів, спрямованих на розбудову Міністерства внутрішніх справ як цивільного органу європейського зразка та формування в найближчій перспективі поліції як основного виконавця заходів забезпечення безпеки населення.

Метою Концепції є визначення пріоритетів, основних напрямів, очікуваних результатів та засобів перетворення МВС на правоохоронне багатопрофільне цивільне відомство європейського зразка.

Першочерговими цілями реалізації Концепції, спрямованими на досягнення її мети, окрім іншого, визначено: скорочення значної кількості органів, підрозділів і служб зі спорідненими завданнями та функціями; законодавче визначення оновленої загальної структури МВС, структури і чисельності, завдань та повноважень органів внутрішніх справ та інших умов їх діяльності, пріоритетами якої є виконання соціально сервісних функцій; усунення дублювання функцій апаратів, відомчих підприємств, установ та організацій; запровадження європейської моделі підготовки та підвищення кваліфікації кадрів органів внутрішніх справ, застосування єдиних уніфікованих стандартів правозастосовної підготовки, спрямованої на підвищення ефективності взаємодії між органами внутрішніх справ різних держав-учасниць Європейського Союзу; підвищення довіри населення до діяльності органів внутрішніх справ, а також авторитету працівника органу внутрішніх справ.

Одним із заходів щодо реалізації положень названої Концепції визначено розроблення та прийняття нових і внесення змін до чинних законодавчих актів з урахуванням європейських норм і стандартів, спрямованих на врегулювання діяльності Національної поліції.

Відповідно до статті 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється та припиняється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права, встановлюється Конституцією України та законом.

Згідно з частиною першою статті 110 Цивільного кодексу України, правом ліквідовувати юридичну особу наділений суб'єкт її створення.

Частиною першою статті 5 Закону України Про центральні органи виконавчої влади визначено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Відповідно до частини першої статті 13 цього Закону, територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, зокрема Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області і відповідні відділи та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема Головне управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Таким чином, ліквідація не передбачає перехід прав та обов'язків юридичної особи.

З вищевикладеного слідує, що одним з видів змін в організації виробництва та праці є ліквідація підприємства, установи чи організації. Ліквідація логічно пов'язана із скороченням чисельності штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується. Ліквідація є формою припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов'язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях. Отже, у випадку повної ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується.

На даний час, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області перебуває в стані припинення (т.2 а.с . 128-130).

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1388 від 06 листопада 2015 року "Про організаційно - штатні питання" скорочено всі штатні посади, в том числі і в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області, у кількості 6096 одиниць (т.1 а.с. 43).

Разом з тим, наказом №1 "Про оголошення тимчасового штату апарату Головного управління Національної поліції в Полтавській області" та №2 "Про оголошення тимчасових штатів органів і підрозділів Головного управління Національної поліції в Полтавській області" оголошено тимчасові штати апарату Головного управління Національної поліції в Полтавській області та органів і підрозділів Головного управління Національної поліції в Полтавській області (т.2 а.с. 51-124).

Як слідує з довідки Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 11 січня 2017 року №45/115/12/03/15-2017 (т.1 а.с. 248) штатна чисельність ГУНП в Полтавській області станом на 07 листопада 2015 року становила 4677 одиниць, тобто на 1435 посад стала меншою.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України №580-VIІI "Про Національну поліцію" (далі по тексту - Закон України №580-VIІI), відповідно до преамбули якого цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно пункту 8 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №580-VIII з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Закон України "Про Національну поліцію" був опублікований в газеті "Голос України" 06 серпня 2015 року № 141-142 та в газеті "Урядовий кур'єр" 12 серпня 2015 року № 146, отже з цього дня всі працівники органів внутрішніх справ України вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №580-VIII встановлено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Даною нормою встановлено можливість колишніх працівників органів внутрішніх справ бути прийнятими на службу до поліції у спрощеній процедурі без проходження ними конкурсу, разом з тим дані положення не містять обов'язку керівників цих установ безапеляційно приймати до лав поліції усіх без винятку працівників лише за фактом виявлення ними бажання, та допускає оцінку здатності працівника на виконання завдань, поставлених перед новоутвореною структурою поліції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 06 листопада 2015 року подав рапорт на імя начальника УМВС України в Полтавській області полковника міліції ОСОБА_4, у якому, з огляду на наявне бажання продовжити службу на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України, просив звільнити його зі служби в ОВС у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства і відомства (т.1 а.с. 118).

Відповідно до пункту 10 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

З вищевикладеного слідує, що будь-якого спеціального порядку щодо розгляду питання про прийняття/не прийняття на службу до поліції не встановлено.

Разом з тим, при вирішенні питання про прийняття колишніх працівників органів внутрішніх справ до Національної поліції у спрощеній процедурі без проходження конкурсу повинні бути враховані особистісні характеристики та їх наслідки на діяльність цих працівників з огляду на скорочення штатної чисельності Головного управління Національної поліції в Полтавській області у Порівнянні з Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

Рапорт ОСОБА_1 розглянуто начальником УМВС України в Полтавській області та за результатами його розгляду прийнято рішення про недоцільність проходження служби позивачем у Національній поліції України.

У ході розгляду рапорту начальником УМВС України в Полтавській області досліджено особову справу ОСОБА_1, характеристику безпосереднього керівника та інші відомості.

За змістом характеристики від 05 листопада 2015 року за підписом начальника УГБ УМВС України в Полтавській області полковника міліції ОСОБА_5 позивач характеризується посередньо, як недобросовісний працівник, схильний до ухиляння від виконання службових обов'язків, емоційно не стриманий та схильний перекладати вину у особистих невдачах на оточуючих (т.1 а.с. 49).

Крім того, на дату виникнення спірних відносин позивач мав чинне дисциплінарне стягнення - догану, за порушення службової дисципліни, що виявилося в неналежному виконанні своїх функціональних обовязків, застосоване на підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 09 вересня 2015 року №979 (т.1 а.с. 119).

Отже, судом встановлено, що за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 не було прийнято наказу про призначення останнього на посаду поліцейського у будь-якому органі поліції, а тому він не був прийнятий на службу до її лав.

Суд погоджується з доводами позивача, що учасникам бойових дій надається переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації, при цьому зазначає слідуюче.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням від 29 квітня 2016 року (т.1 а.с. 186).

Статус учасника бойових дій надано ОСОБА_1 18 березня 2016 року на підставі Рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій №4/I/XVII/65 (т.1 а.с. 194).

Як слідує із даного Рішення підставою його прийняття стала: Довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 27 січня 2016 року №320/115/01/12-2016 та Наказу АТЦ при СБУ від 26 серпня 2015 року №328, Наказу УМВС України в Полтавській області від 21 липня 2015 року №435 о/с дск, повідомлення про відрядження від 24 липня 2015 року №12/78/1.

Так, ОСОБА_1 у судовому порядку оскаржував бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справ України що виразилася у порушенні Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, в частині подання на розгляд комісії, утвореної Міністерством внутрішніх справ України, документів згідно цього Порядку, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року по справі №816/913/16 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо не направлення у місячний строк на розгляд комісії, утвореної Міністерством внутрішніх справ України, документів для надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1, що передбачені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (т.1 а.с. 222-224).

В силу статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України вищевказане рішення набрало законної сили 25 серпня 2016 року.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

При цьому, даним рішенням визнано протиправною саме бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо не направлення у місячний строк на розгляд комісії документів для надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1, разом з тим дані обставини не ставили в залежність прийняття відповідною комісією позитивного Рішення про визнання учасником бойових дій за результатом розгляду поданих документів у строки визначені Порядком №413.

Як встановлено матеріалами справи Рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових, яким позивачу надано статус учасника бойових дій прийнято лише 18 березня 2016 року.

Таким чином, на дату розгляду рапорту ОСОБА_1 та прийняття наказу про звільнення останнього в Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області не було об'єктивних підстав вважати, що позивач користувався переважним правом залишення на роботі.

При цьому суд зауважує, що позивач не позбавлений прав та можливостей претендувати на посаду поліцейського шляхом проходження конкурсу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення наказу від 06 листопада 2015 року №625 о/с, в частині оскаржуваній позивачем, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Протиправності в його діях або протиправної бездіяльності, а відтак і підстав для скасування вищевказаного наказу судом не встановлено, як не встановлено й підстав для зобов'язання УМВС України в Полтавській області розглянути рапорт, поданий ОСОБА_1 06 листопада 2015 року та зобов'язання Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень повністю довів правомірність оскаржуваного наказу №625 о/с від 06 листопада 2015 року.

Враховуючи вищевикладене відсутні підстави для задоволення позову й в частині зобовязання УМВС України в Полтавській області виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення.

Таким чином, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду і його право не може бути обмежене; заявлені ОСОБА_1 вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи відсутність протиправності у рішенні прийнятому відповідачем, підстави для задоволення позову відсутні.

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2017 року.

Суддя С.О. Удовіченко