Справа № 802/356/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 квітня 2017 р. Справа № 802/356/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: Мельника В.О.

представника відповідача: Загороднього В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО"

до: Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області

про: визнання дій протиправними та скасування розрахунку

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" (далі - ТОВ "Болеко", позивач) з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування розрахунку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на переконання позивача, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0150419 від 08.02.2017 року (далі - розрахунок плати за проїзд від 08.02.2017 року), складений відповідачем, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Зокрема, зазначає, що відповідачем в порушення п. 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри, яких перевищують нормативи при здійсненні розрахунку плати за проїзд, невірно застосовано ставку плати за кожен кілометр відстані в розмірі 0,2 %, замість належної - 0,1 %.

Крім того, позивач посилається на неправильне зазначення у розрахунку плати за проїзд від 08.02.2017 відстані, яку пройшов транспортний засіб, оскільки до моменту проведення габаритно - вагового контролю транспортний засіб позивача пройшов 347 км., а не 371 км., як це зазначено в розрахунку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Обґрунтовуючи свою позицію щодо заявлених позовних вимог суб'єкт владних повноважень зазначив, що спірний розрахунок здійснений ним у межах повноважень, за наявності належних підстав, з дотриманням передбачених вимог, а тому є законним і обґрунтованим. При цьому, пояснив, що при застосуванні ставки плати за кожен кілометр відстані в розмірі 0,2 % мала місце технічна помилка.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, ТОВ "Болеко" на праві власності належить транспортний засіб марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки «KOTSCHENREUTHER», реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ за серією НОМЕР_3 та свідоцтвом про реєстрацію причепу серії НОМЕР_4 (а.с. 38).

08.02.2017 року у пункті габаритно-вагового контролю автомобільної дороги М-05 «Київ-Одеса» 450км+500м, було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортом марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки «KOTSCHENREUTHER», реєстраційний номер НОМЕР_2, за кермом якого перебував водій ОСОБА_3.

За результатами габаритно-вагового контролю автомобіля працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі чеку зважування №87184 від 08.02.2017 року встановлено, що навантаження на осі перевищує нормативно встановлені параметри, про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 08.02.2017 року та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0150419 від 08.02.2017 року (а.с. 13-15, 40-42).

Посадовою особою відповідача на підставі довідки та акту здійснено розрахунок, яким позивачу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 148,40 євро (а.с. 16, 43).

Не погоджуючись із розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п.п. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Частиною 2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ (надалі Закон №3353) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 №879 затверджено «Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» (надалі - Порядок №879).

Пунктом 1 цього Порядку визначений механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

У відповідності до п.3 Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За приписами п.2 Порядку, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. В той час, як великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

При цьому, у відповідності до п.21 Порядку, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Зі змісту акту перевірки судом встановлено, що позивач здійснював перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, у зв'язку з чим відповідачем правомірно ТОВ "Болеко" було проведено нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Згідно п.28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у п.30 Порядку №879.

Згідно п.30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

З огляду на вищенаведену формулу розрахунку плати за проїзд суд констатує, що допущення помилки в одному з параметрів, за яких проводиться розрахунок, може мати суттєвий вплив на кінцеве визначення розміру плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

При цьому слід зауважити, що пунктом 31-1 Порядку № 879 встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

В даному випадку, з оскаржуваного розрахунку вбачається, що при визначені позивачу плати за проїзд відповідачем було застосовано розмір плати за перевищення навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу за 1 км за ставкою 0,2 євро.

Наведене відповідачем визначення розміру ставки, яку необхідно застосовувати при здійсненні позивачу розрахунку розміру плати за проїзд великовагового транспортного засобу, суд оцінює критично та зауважує, що зміст акту перевірки свідчить про допущення позивачем перевищення вагових обмежень на: другу здвоєну вісь, а саме: замість допустимих 18 тон (+-2% похибки) навантаження становило 19,2 тонни, тобто на 1,20 тон більше дозволених нормативів, що становить 6,67 % перевищення параметрів від нормативу.

Розмір плати визначається у відповідності до «Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879.

Наведені в акті перевірки відомості також знайшли своє відображення в оскаржуваному розрахунку, зокрема в другому стовпчику п.2.2.1, згідно з яким, при визначені розміру плати за проїзд відповідач самостійно вказав на необхідність застосування ставки за проїзд визначену в ч. 3 п. 2, а саме: від 5 до 10 відсотків включно - 0,1. Водночас, визначення плати за проїзд відповідачем було виконано за ставкою 0,2 євро.

На запитання суду з приводу виявлених в оскаржуваному розрахунку розбіжностей представник відповідача пояснив, що в даному випадку мала місце технічна помилка допущена з боку посадової особи Укртрансбезпеки.

З огляду на отримані від представника відповідача пояснення та встановлені фактичні обставини справи суд погоджується з наведеними в позовній заяві твердженнями позивача щодо невірного визначення відповідачем розміру плати за проїзд великовагового транспортного засобу.

Водночас, з приводу посилань представника позивача на невірне визначення відповідачем відстані, яку подолав належний ТОВ "Болеко" транспортний засіб з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2, від пункту навантаженні, який відповідно до ТТН №600255 від 07.02.2017 року, знаходиться в м. Новомиргород Кіровської області до пункту габаритно-вагового контролю на а/д М-05 «Київ-Одеса» 450км+500м. суд зважає на таке.

Як вже зазначалось вище, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу, належного позивачу, працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі чеку зважування №87184 від 08.02.2017 року встановлено, що навантаження на осі перевищує нормативно встановлені параметри, про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 08.02.2017 року та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0150419 від 08.02.2017 року, а в подальшому видано оскаржуваний розрахунок. Вручення наведених документів відразу після проведення перевірки водію ТЗ, що був об'єктом перевірки, не заперечувалось ні представником позивача, ні представником відповідача в судовому засіданні.

При цьому позивач самостійно вказує в позовній заяві, що вищезазначені документи працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було надано водію транспортного засобу ОСОБА_3 відразу після завершення перевірки.

Таким чином, визначення відстані пройденого транспортним засобом маршруту визначалось відповідачем у присутності водія транспортного засобу та за його погодженням. Зауважень з цього приводу водієм в ході перевірки не надавались.

Розраховуючи суму плати за проїзд, посадовими особами відповідача вирахувано пройдену відстань автомобілем позивача в 371 км. з пункту навантаження: м. Новомиргород Кіровської області до пункту габаритно-вагового контролю на а/д М-05 «Київ-Одеса» 450км+500м.

Разом з тим, згідно роздруківки з сайту http://www.google.com.ua/maps/, на яку покликається в позовній заяві позивач, відстань за маршрутом: Дачне, Одеська область - м. Новомиргород, Кіровська область складає приблизно 347 км.

Надаючи оцінку наведеним розбіжностям суд зазначає, що така розбіжність є невеликою, а протяжність маршруту визначена в роздруківці з сайту http:// www.google.com.ua/maps/, що додана до матеріалів справи, містить приблизну інформацію про відстань від пункту навантаження до пункту габаритно-вагового контролю, та не є наближеною. Отже, враховуючи згоду водія з визначеною посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області відстанню суд вважає, що останніми правомірно було проведено позивачу розрахунок плати за проїзд із врахуванням протяжності маршруту в 371 км.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що матеріалами справи та наведеним нормативно-правовими актами доводи позивача про помилковість визначення посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області розміру плати за проїзд великовагового транспортного засобу підтверджені лише в частині проведення підрахунку такої плати у подвійному розмірі із застосуванням ставки 0,2 євро замість належної 0,1 євро, в той час як решта посилань представника ТОВ "Болеко" була спростована наданими в судовому засіданні доказами та поясненнями представника відповідача.

За наведених обставин суд доходить до переконання, що відповідачем неправомірно вказано ставку 0,2 євро замість належної 0,1 євро, відтак, належним розміром плати за проїзд великовагового транспортного засобу є 74,20 євро.

З огляду на те, що протиправно нараховану позивачу суму зобов'язань може бути виокремлено із загального розміру нарахованої відповідачем плати за проїзд, суд вважає, що належним та допустимим способом захисту порушених прав позивача є скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0150419 від 08.02.2017 в частині визначеного розміру 74,20 євро.

Щодо решти позовних вимог, суд вважає їх необгрунтованими, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Згідно ч. 1, 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0150419 від 08.02.2017 в частині визначеного розміру 74,20євро.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: