Справа № 445/2374/16-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
30 березня 2017 року Справа № 876/3233/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Матковської З.М.,
суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,
при секретарі судового засідання: Дутка І.С.
за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сабаля О.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Золочівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 08 лютого 2017 року у адміністративній справі №445/2374/16-а за позовом ОСОБА_1 до Золочівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок пенсії з урахуванням збільшеного стажу,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Золочівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, в якому просить зобов`язати включити до розрахунку страхового стажу період навчання на підготовчому відділенні з 01.12.1975 до 31.07.1976 та період проходження військових зборів з 01.08.1981 до 30.10.1981 та зобов`язати провести перерахунок пенсії за віком з дня її призначення та виплатити різницю донарахованої суми пенсії з врахуванням більшого стажу.
Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 08 лютого 2017 року позов задоволено. Зобов`язано Золочівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області включити до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 період навчання на підготовчому відділенні з 01.12.1975 р. до 31.07.1976 р. та період проходження військових зборів з 01.08.1981 р. до 30.10.1981 р. Зобов`язано Золочівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 01.06.2016 р. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Золочівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на користь ОСОБА_1 551,2 гривень судового збору.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідачів апеляційні скарги підтримав, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Розпорядженням Золочівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 22.06.2016 №139001 ОСОБА_1 з 01.06.2016 призначено пенсію за віком.
Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , після служби в армії з 01.09.1975 до 01.12.1975 позивач працював водієм третього класу Золочівської райсільгосптехніки. 01.12.1975 позивач зарахований слухачем підготовчого відділення Львівського сільськогосподарського інституту, а 01.08.1976 закінчив підготовчі курси і зарахований студентом першого курсу факультету механізації сільського господарства. 30.10.1981 позивач відрахований у зв`язку з закінченням інституту, а 01.12.1981 прийнятий на посаду інженера групи гарантійного забезпечення відділу технічного забезпечення Золочівської райсільгосптехніки.
Згідно листа Львівського національного аграрного університету від 15.09.2016 №01-3208 навчання на кафедрі військової підготовки входило в навчальний план/програму.
Згідно наказу №171/4 від 23.07.1981 студент-випускник факультету «Механізація с.г.» ОСОБА_1 , який виїздив на військові/табірні збори по спеціальній підготовці одержував стипендію з 01.08.1981 до 31.10.1981.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач неправомірно не врахував при призначенні пенсії в страховий стаж період навчання в підготовчому відділення вищого навчального закладу та період проходження військових зборів.
Проте, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними, такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 01.01.2004 року, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до п.«д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 1 Закону України від 01.07.2014 №1556-VII «Про вищу освіту» передбачено, що вища освіта - це сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у вищому навчальному закладі (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.
Вищезазначена стаття закону визначає і поняття «здобувані вищої освіти», згідно якої це особи, які навчаються у вищому навчальному закладі на певному рівні вищої освіти з метою здобуття відповідного ступеня і кваліфікації.
Статтею 5 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітньо-професійними, освітньо-науковими, науковими програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий) рівень; науковий рівень.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про вищу освіту», документ про вищу освіту (науковий ступінь) видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню (наукову) програму та пройшла атестацію.
Крім того, слід зазначити, що документом про вищу освіту відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про вищу освіту» є диплом.
Статтею 6 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що атестація - це встановлення відповідності засвоєних здобувачами вищої освіти рівня та обсягу знань, умінь, інших компетентностей вимогам стандартів вищої освіти. Атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією. Вищий навчальний заклад на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.
Згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Отже, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом 1-го курсу вищого навчального закладу до закінчення навчання.
Період зарахування позивача слухачем підготовчого відділення не є навчанням у вищому навчальному закладі, у розумінні Закону України «Про вищу освіту», оскільки під час навчання на підготовчому відділенні особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційних рівнів, а після закінчення цієї підготовки намагатиметься вступити на навчання до вищого навчального закладу.
З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що період навчання на підготовчому відділенні, яке створюється для підготовки абітурієнтів до вступу до вищого навчального закладу і складання іспитів, є навчанням у вищому навчальному закладі та має зараховуватися до стажу роботи.
Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу період проходження військових зборів з 01.08.1981 року по 31.10.1981 року колегія суддів зазнана наступне.
Відповідно до п.«в» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Пунктом 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.1997р. №637, передбачено, що для підтвердження військової служби, приймаються, зокрема, військові квитки, довідки військових комісаріатів, військових частин, архівних і військово- лікувальних установ.
Види військової служби, початок і закінчення проходження військової служби визначені статтями 2 та 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зокрема, військовою службою є навчання в структурних підрозділах вищих навчальних закладів: військових інститутах, на факультетах військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів), а початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори.
Статтею 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено військову підготовку громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, яка проводиться, зокрема, у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів та включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна.
Виходячи з наведеного, період проходження навчальних зборів, передбачених програмами підготовки офіцерів запасу у військових навчальних підрозділах інституту, зарахуванню до трудового (страхового) стажу не підлягає.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.
Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.
Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Золочівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити.
Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 08 лютого 2017 року у адміністративній справі №445/2374/16-а скасувати та прийняти нову постанову якою в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 03.04.2017р.