Справа № 569/3149/17
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3149/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Прокопчук Л.М.

з участю позивача ОСОБА_1І,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДР №083797 від 03 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції (надалі відповідач), в якому просить постанову серії ДР №083797 від 03 лютого 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

Позовну заяву мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що 03 лютого 2017 рухаючись автомобілем НОМЕР_1 у дворі будинку № 6 по вул. Д.Галицького в м. Рівне здійснив зупинку транспортного засобу навпроти під'їзду, в якому живе, для того, щоб його вагітна дружина сіла в машину. Після цього мав намір виїхати з двору будинку на проїзну частину. Однак, вказаний маневр завершити не вдалося, оскільки в цей момент назустріч виїхала інша машина та позаду його також в двір в'їхав транспортний засіб. Його автомобіль затисло між двох машин, внаслідок чого водій транспортного засобу, який знаходився позаду нього, викликав працівників патрульної служби, якими і було винесено оскаржувану постанову. Працівники поліції невірно трактували подію, яка відбулась, а саме: він не здійснював стоянку у забороненому місці, а лише здійснив зупинку транспортного засобу для виходу пасажира з нього. Ніяких доказів правопорушення надано не було, його пояснення при винесенні постанови враховані не були, розгляд справи відбувся на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі. Він звертався до начальника Управління патрульної поліції м. Рівне Департаменту патрульної поліції з проханням скасувати постанову, однак постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасовано не було.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Окрім того, вказав, що 03 лютого 2017 року була ожеледиця, а тому він підїхав до підїзду будинку, в яковому живе, щоб забрати вагітну дружину. Здійснив зупинку свого транспортного засобу на дві хвилини, після чого дружина сіла в автомобіль і він мав намір виїхати з двору, однак попереду його транспортного засобу зупинився інший транспортний засіб, яким керувала невідома йому жінка. На його прохання відїхати та дати йому можливість виїхати з двору вона не відреагувала. Можливості виїхати з двору іншим шляхом він також не мав, оскільки позаду його транспортного засобу зупинився інший транспортний засіб.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, так як позивач вказує недостовірну інформацію. 03 лютого 2017 року позивачем була порушено п. 15.10 (д) ПДР, оскільки він здійснив стоянку транспортного засобу у місці де його транспортний засіб зробив неможливим рух інших транспортних засобів. Оскаржувана постанова була винесена на місці вчинення правопорушення, що відповідає нормам ОСОБА_1, до постанови були приєднані показання свідків, які були відібрані в той самий день на місці вчинення правопорушення. Позивач додатково звертався до начальника Управління патрульної поліції м. Рівне Департаменту патрульної поліції з проханням скасувати постанову, проте постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасовано не було, оскільки встановлено, що при розгляді справи дотримано всі вимоги чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_3, яка являється дружиною позивача, в судовому засіданні показала, що 03 лютого 2017 року її чоловік ОСОБА_1 підїжджаючи до їхнього підїзду зателефонував їй для того, щоб вона виходила на вулицю. За пару хвилин вона вийшла з підїзду, де її вже чекав чоловік, який підїхав до підїзду з метою її забрати, так як в той день була ожеледиця. Після того як вона сіла в машину, попереду їхнього транспортного засобу в двір заїхав транспортний засіб, яким керувала жінка. На прохання ОСОБА_1 відїхати та дати йому можливість виїхати з двору вона не відреагувала. Можливості виїхати з двору іншим шляхом чоловік також не мав, оскільки позаду їхнього транспортного засобу зупинився інший транспортний засіб.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДР №083797 від 03 лютого 2017 року, винесеною інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4, на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 ОСОБА_1, так як 03 лютого 2017 року о 09 год. 00 хв. в м. Рівне по вул. Д.Галицького,6 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mersedes-Benz 2100» державний номер НОМЕР_2 здійснив стоянку у місці, де його транспортний засіб робить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п.15.10 (д) ПДР України.

Відповідно до ст.9 ОСОБА_1 адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 15.10 (д) Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (надалі ПДР) стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до частини 3 статті 122 ОСОБА_1 порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 ОСОБА_1 доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пояснення ОСОБА_5 від 03 лютого 2017 року, 03 лютого 2017 року водій автомобіля НОМЕР_3 заблокував виїзд-вїзд з прилеглої території, чим не дав йому можливості підїхати до власного підїзду.

Згідно пояснення ОСОБА_6 від 03 лютого 2017 року вона знаходилася за кермом автомобіля «Сітроен Немо» державний номер НОМЕР_4 о 08 год. 33 хв. 03 лютого 2017 року по вул. Д. Галицького, 6, підїзд №2, де підвозила дітей до школи, однак проїхати не могла, тому що проїзд був заблокований автомобілем НОМЕР_5, водій чекав дружину 10 хвилин на проїзній частині біля підїзду. На прохання звільнити проїзд ніяк не відреагував.

Із оглянутого у судовому засіданні відеозапису наданого суду представником відповідача вбачається, що позивач не заперечував той факт, що заблокував проїзд біля будинку, однак вказував, що зупинився лише на 2 хвилини і сидів за кермом транспортного засобу, в разі якщо б проїжджала машина швидкої допомоги він би відїхав, а жінка, яка зупинила свій транспортний засіб перед його транспортним засобом мала можливість підвезти дітей до школи іншою дорогою.

Відповідно до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд не бере до уваги пояснення позивача та свідка ОСОБА_3 про те, що позивач не вчиняв правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУПАП, так як ОСОБА_1 здійснив зупинку, а не стоянку транспортного засобу з метою посадки пасажира з огляду на наступне.

Так, правила зупинки та стоянки транспортних засобів визначені в розділі 15 ПДР. Згідно пунктів 15.1, 15.2 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там не можливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкодити іншим учасникам дорожнього руху).

Переліки випадків, коли зупинка та стоянка транспортних засобів забороняється передбачені пунктами 15.9 та 15.10 ПДР.

Зокрема, відповідно до п. 15.9 (ж) та 15.10 (д) ПДР зупинка заборонена у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився; стоянка ж забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Тобто умовою, при якій буде мати місце порушення водієм, що зупинився, п. 15.9 (ж) ПДР є неможливість у місці зупинки транспортного засобу зустрічного роз'їзду або його об'їзду. Порушення ж водієм п. 15.10 (д) ПДР буде у випадку, коли на місці стоянки його автомобіля буде неможливим рух інших транспортних засобів. В будь-якому випадку зупинка чи стоянка транспортного засобу не має перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується позивачем, він керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz» державний номер НОМЕР_2 створив неможливість зустрічного роз'їзду транспортних засобів, об'їзд його транспортного засобу та рух інших автомобілів на місці за адресою: вул. Д. Галицького, 6, м. Рівне. Інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 встановлено водіїв транспортних засобів, відібрані від них пояснення, яким позивач створив перешкоди у русі. Окрім того, достатніх доказів того, що позивач здійснив саме зупинку, а не стоянку транспортного засобу в судовому засіданні здобуто не було, та спростовується іншими наявними в матеріалах справи доказами, які у сукупності узгоджуються між собою.

Згідно з ст.280 ОСОБА_1 орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 ОСОБА_1 посадовою особою відповідача було зясовано, що позивачем скоєно адміністративне правопорушення за ч.3 ст.122 ОСОБА_1. Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.122 ОСОБА_1.

Згідно з ч.4 ст.258 ОСОБА_1 у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 ОСОБА_1. Частина друга ст.258 ОСОБА_1 передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 ОСОБА_1 органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 ОСОБА_1).

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 ОСОБА_1 має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.3 ст.122 ОСОБА_1.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.3 ст.122 ОСОБА_1, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, посадова особа відповідача правомірно винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 ОСОБА_1 на місці вчинення правопорушення

Таким чином, суд дійшов висновку, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції статті 122 ч.3 ОСОБА_1, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням норм чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 ОСОБА_1, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.11, 17, 18, 71, 94, 160-163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДР №083797 від 03 лютого 2017 року відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови суду виготовлено 06 квітня 2017 року.

Суддя О.О. Першко