Справа № 815/5813/16
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/5813/16

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

ОСОБА_1

при секретарі: Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2016р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про заборону вїзду в Україну, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови від 7.01.2016р. про заборону громадянину ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2, 8.06.1981р.н., вїзду в Україну строком на три роки.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він 7 січня 2016р. прибув для проходження прикордонного контролю з метою вїзду на територію України до міждержавного пункту пропуску для автомобільного транспорту «Вільча» відділу прикордонної служби «Млачівка» Житомирського прикордонного загону.

Під час проходження прикордонного контролю позивач надав закордонний паспорт громадянина ОСОБА_3 Білорусь серії МР №3012932, виданий 20.01.2012р. Центральним РУВД м.Мінськ, в якому проставлені штампи про перетин державного кордону через контрольні пункти вїзду виїзду, які знаходяться на не підконтрольній території Донецької області та на даний час є тимчасово закритими.

Виходячи з встановлених обставин та за результатами проходження прикордонного контролю, прикордонною службою прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону на вїзд до України, а згодом, винесена постанова про заборону вїзду в Україну строком на 3 роки.

З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для заборони вїзду в Україну строком на три роки є наявність відміток пункту пропуску «Матвєєв-Курган» від 13.12.2015р. «вїзд» та в подальшому пункт пропуску «Успенка» (Україна) та в зворотному напрямку 29.12.2015р. «Успенка» (Україна) «Матвєєв-Курган» (вїзд до території РФ), що свідчить про вїзд особи на територію України без спеціального дозволу.

Позивач зазначив, що він не порушував норм законодавства при перетині державного кордону України, здійснював вїзд в Україну за дійсним паспортом громадянина ОСОБА_3 Білорусь, не здійснював вїзд на тимчасово окуповану територію, а тому у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваної постанови та заборони позивачу вїзду на територію України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2016р. адміністративний позов - задоволено.

Скасовано постанову Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 7.01.2016р. про заборону громадянину ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2, 8.06.1981р.н., вїзду в Україну строком на три роки.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстави, визначені прикордонною службою в постанові про заборону позивачу вїзду в Україну строком на 3 роки відсутні, а тому оскаржувана постанова не ґрунтується на нормах законодавства та підлягає скасуванню.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції, не може погодитись судова колегія, оскільки суд при винесенні судового рішення не вірно застосував норми процесуального права.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Згідно із частиною 1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч.2 ст.100 КАС України).

Із змісту зазначених норм слідує, що суд самостійно повинен перевірити чи пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із позовної заяви, предметом оскарження у даній адміністративній справі є скасування постанови від 7.01.2016р. про заборону громадянину ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2, 8.06.1981р.н., вїзду в Україну строком на 3 роки.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно штампу ОСОБА_4 3.11.2016р. звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с.5-8) про скасування постанови від 7.01.2016р. про заборону громадянину ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2, 8.06.1981р.н., вїзду в Україну строком на 3 роки.

Однак, під час зясування обставин по справі, апеляційним судом було встановлено, і цей факт не спростував представник ОСОБА_2, що про прийняте рішення ДПС позивачу стало відомо 7.01.2016р., про що свідчить довідка про результати співбесіди від 7.01.2016р. (а.с.53-56), відмітка в рішенні про відмову в перетинанні державного кордону України від 7.01.2016р. (а..с57,58), особисте пісьмове пояснення позивача від 7.01.2016р. (а.с.59).

Отже, вказані документи підтверджують той факт, що після прийняття ДПС рішення від 7.01.2016р. про заборону вїзду в України воно було своєчасно доведено до порушника (позивача по справі), що надавало йому право на своєчасне звернення до суду за захистом свого права.

Однак, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свого права тільки 3.11.2016р. , пропустивши визначений ч.2 ст.99 КАС України строк для звернення.

В своїх вимогах позивач посилався на факт перебування у тривалому відрядженні, що позбавило його можливості своєчасно оскаржити постанову від 7.01.2016р., проте, апеляційний суд вважає, що вказані підстави не поважними, оскільки у позивача були усі передбачені законом підстави для звернення до суду через представника, що ним і було зроблено в подальшому.

За правилами п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а тому вважає за необхідним залишити позовну заяву без розгляду.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із залишенням адміністративного позову ОСОБА_2 до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про заборону вїзду в Україну - без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2016р. скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про заборону вїзду в Україну, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В.Кравченко

ОСОБА_1