Справа № 804/808/17
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 р. Справа № 804/808/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії станом на 01.05.2016 року, з урахуванням підвищення заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №757 «Деякі питання оплати праці працівників Державної фіскальної служби та її територіальних органів»;
- зобовязати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату станом на 01.12.2016 року, з урахуванням підвищеної заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №757 «Деякі питання оплати праці працівників Державної фіскальної служби та її територіальних органів», з урахуванням виплат, отримуваних ОСОБА_2 під час перебування на державній службі (посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач вийшла на пенсію державного службовця 19.07.2010 року та утримує пенсію відповідно до Закону України Про державну службу. У звязку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів позивачка звернулась до відповідача з заявою від 14.12.2016 року з проханням видати довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1, проте листом від 20.12.2016 року у вказаному було відмовлено з посиланням на відсутність підстав у звязку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 внесені зміни, відповідно до яких пункт 4 у постанові Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 виключено. Позивач не погоджується з наданою їй відмовою та зазначає, що на час виходу позивачки на пенсію національне законодавства передбачало їй право на перерахунок пенсії, який збільшує розмір пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям на відповідній посаді, з якої позивачці була призначена пенсія.
Позивачем подано до суду клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що відмовляючи у видачі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії працюючим державним службовцям, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі Постанови №1013, якою виключено, зокрема, пункт 4 постанови №865 а виключено підстави для перерахунку пенсії згідно з законом.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що позивач просив про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_2 19.07.2010 року звільнена з Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та перебуває на пенсії.
Як встановлено судом, позивач вийшла на пенсію державного службовця та отримує пенсію згідно з Законом України Про державну службу.
14.12.2016 року позивач звернулася із заявою до начальника Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з проханням видати довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №757 «Деякі питання оплати праці працівників Державної фіскальної служби та її територіальних органів», наказу голови ДФС України від 11.11.2016о. №932.
Розглядаючи спір по суті, суд виходить з того, що звернення позивача як і самі позовні вимоги в даній справі не зводяться щодо вирішення відповідачем, в трудових відносинах (публічна служба) з яким перебувала позивач, питання про проведення самого перерахунку пенсії та її розміру, а спір йдеться щодо реалізації субєктом владних повноважень функцій щодо видачі спірної довідки.
Так, у відповідності до частини 2 статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон № 3723-XII) (у редакції станом на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.
Згідно зі статтею 37-1 Закону № 3723-XII у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.
У свою чергу, частиною 2 статті 37-1 Закону № 3723-XII встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що призначення державним службовцям пенсій та їх перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.
Частиною 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108/95-ВР) передбачено, що заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
До структури заробітної плати входять: основна та додаткова заробітні плата, а також заохочувальні і компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та грошові і матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина 2 статті 2 Закону № 108/95-ВР).
У свою чергу, згідно частини 2 статті 33 Закону № 3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Крім того, статтею 66 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
Так, у відповідності до частини 1 статті 66 Закону № 1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Статтею 41 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.
Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що на всі складові заробітної плати нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування і вони є складовою заробітної плати та зобов'язані враховуватися при обчисленні (перерахунку) пенсії.
Аналогічна правова позиція була висловлені і Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 (справа № 21-125а13) та від 28.05.2013 (справа № 21-97а13).
Постановою правління Пенсійного фонду України № 15-1 від 04 вересня 2013 року, затверджені форми довідок про заробітну плату, в тому числі форма довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію.
Даною формою встановлено складові заробітної плати, які зазначаються під час перерахунку пенсії.
Разом з тим, судом не приймається до уваги посилання представника відповідача на те, що оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» було виключено пункт 4 та внесено зміни до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», то з 01.12.2015р. відсутні підстави та механізм проведення перерахунку пенсій непрацюючим пенсіонерам, призначених у відповідності до Закону № 3723-XII, з огляду на наступне.
Тобто, питання щодо призначення (перерахунку) пенсій відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України.
У свою чергу, відповідач не наділений правом визначати наявність чи відсутність у особи права на перерахунок розміру раніше призначеної пенсії, визначати розмір такого перерахунку, або складових частин заробітної плати, що враховуються при такому перерахунку.
Зазначаючи про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсій, призначених у відповідності до Закону № 3723-XII, відповідач протиправно перебрав на себе повноваження органів Пенсійного фонду України.
При цьому, суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою було виключено пункт 4 та внесено зміни до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» є підзаконним нормативно правовим актом.
У свою чергу, порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців були визначені Законом № 3723-XII (у редакції станом на 01.12.2015 р.).
Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
В свою чергу, під юридичною силою нормативно-правового акта розуміється його місце в ієрархічній структурі нормативно-правових актів, його значення, його верховенство або підпорядкованість залежить від положення і ролі органу, який прийняв акт, від його конституційних повноважень і компетенції, якою цей орган наділений.
Законодавець у частині другій статті 8 Конституції України вказав, що Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Тобто в самій Конституції України законодавець назвав цю властивість нормативно-правового акта юридичною силою. Саме в цій нормі закріплено інститут юридичної сили нормативно-правового акта.
Однак законодавець не лише виділив та вказав у Конституції України на те, що закони також приймаються на основі Конституції України, а визначив й інші нормативно-правові акти.
Відтак, ієрархія нормативно-правових актів у правовій системі України залежно від їх юридичної сили є такою:
1) Закон нашої держави (Конституція України);
2) міжнародні договори;
4) укази Президента України;
5) постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України;
6) нормативно-правові акти Автономної Республіки Крим, рад областей, міст Києва та Севастополя;
7) інші нормативно-правові акти України.
При цьому, відповідач протиправно керувався нормативно-правовим актом, який посідає нижче місце порівняно із законами у правовій системі України залежно від їх юридичної сили.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2.
Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати слід розподілити відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії ОСОБА_2 станом на 01.05.2016 року, з урахуванням підвищення заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №757 «Деякі питання оплати праці працівників Державної фіскальної служби та її територіальних органів».
Зобовязати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату станом на 01.12.2016 року, з урахуванням підвищеної заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №757 «Деякі питання оплати праці працівників Державної фіскальної служби та її територіальних органів».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_1