Справа № 220/302/17
Суддя: Якішина О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/302/17
Номер провадження 2-а/220/17/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Великоновосілківський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за період з 13.01.2016 р. по 07.04.2016 року відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02.11.2016 р. визнано незаконними дії УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах. Скасовано рішення УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області від 15.08.2016 року № 14 про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах. Зобов'язано зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 01.01.1998 р. по 05.09.2010 р., а також призначити, нараховувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 07.04.2016 року відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак при звернення до суду він помилково зазначив період виплати, а саме: з дати звернення 07.04.2016 р., а не з дати настання права на пенсію, тобто з 13.01.2016 р.

17.01.2017 р. він звернувся до УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області з заявою про нарахування та виплату пенсії за період з 13.01.2016 р. по 07.04.2016 р. 01.03.2017 р. він отримав лист відповідача від 27.01.2017 р., відповідно до якого нарахування та виплата пенсії йому здійснена відповідно до постанови суду від 01.11.2016 р., а тому підстав для нарахування та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за період з 13.01.2016 р. по 07.04.2016 р. немає. Просив поновити йому строк на звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин, повязаних з тим, що він запізно отримав лист відповідача від 27.01.2017 р., та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області нарахувати та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах за період з моменту отримання права на пенсію і до моменту звернення з заявою до УПФУ.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що згідно протоколу №392 від 15.07.2016р за заявою від 07.04.2016р відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у строки,передбачені ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 13.01.2016 року. Рішенням начальника управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі №14 від 15.08.2016 р.скасовано протокол від 15.07.2016 р.про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. На виконання постанови Великоновосілківського районного суду від 02.11.2016 р., щодо призначення, нарахування та виплати пенсії за віком на пільгових умовах з 07.04.2016 р.відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», рішенням від 18.11.2011 р.позивачу була призначена, нарахована пенсія з 07.04.2016 р.та виплачена основними відомостями в грудні 2016 року. На підставі вищевикладеного, підстав для нарахування та виплати пенсії за період з 13.01.2016 року по 07.04.2016 року не має. Також просивзвернути увагу на те, що строк позовної давності закінчився 14.02.2017 року, позивач звернувся до управління 17.01.2017 року, а відповідь на заяву позивача датована 27.01.2017 року, тобто позивач мав можливість з нею ознайомитись. У зв'язку з цимпросиввідмовити в задоволені позову. Зазначив, що відповідь на своє звернення позивач особисто отримав в Управлінні 01.03.2017 р., однак поштою її було направлено на адресу позивача 27.01.2017 р.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи № 220/1724/16-а та надані суду докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.1950) (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція), передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або інших обставин.

Стаття 1 Першого протоколу (Париж, 20.ІІІ.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

07 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного Фонду у Великоновосілківському районі із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням відповідача від 15.07.2016 року № 25 позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах.

Рішенням УПФУ в Великоновосілківському районі № 14 від 15.08.2016р. скасовано попереднє рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 15.07.2016 року у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02.11.2016 р., яка набрала законної сили, визнано незаконними дії УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах. Скасовано рішення УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області від 15.08.2016 року № 14 про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах. Зобов'язано зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 01.01.1998 р. по 05.09.2010 р., а також призначити, нараховувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 07.04.2016 року відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом встановлено, що 17.01.2017 р. позивач звернувся до УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області з заявою про нарахування та виплату пенсії за період з 13.01.2016 р. по 07.04.2016 р.

01.03.2017 р. ОСОБА_1 особисто отримав у відповідача відповідь на своє звернення, відповідно до якої нарахування та виплата пенсії йому здійснена відповідно до постанови суду від 01.11.2016 р., а тому підстав для нарахування та виплати пенсію за віком на пільгових умовах за період з 13.01.2016 р. по 07.04.2016 р. немає.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Право на отримання пенсії у позивача виникло 13.01.2016 р., а тому вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати йому пенсії за віком на пільгових умовах за період з 13.01.2016 р. по 07.04.2016 року відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є законними та обгрунтованими.

Щодо строку позовної давності суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, виходячи з приписів указаної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується, з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При вирішенні питання щодо поважності/неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

Рішення УПФУ в Великоновосілківському районі про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 15.07.2016 року у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу скасовано відповідачем рішенням УПФУ в Великоновосілківському районі № 14 від 15.08.2016 р.

Відраховуючи строк звернення позивача до суду з моменту ухвалення відповідачем рішення від 15.08.2016 р., вбачається, що останній спливає 15.02.2017 р. З позовною заявою до суду позивач звернувся 02.03.2017 р., тобто через 14 днів.

Судом також встановлено, що позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області з заявою про нарахування та виплату пенсії за спірний період 17.01.2017 р., тобто в межах встановленого законом строку. Відповідь на своє звернення, якою йому відмовлено в нарахуванні пенсії, він отримав 01.03.2017 р. особисто в Управлінні Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області, що не оспорюється і представником відповідача. Доказів того, що позивач отримав відповідь на своє звернення раніше, суду не надано. А тому суд вважає поважною причину пропуску позивачем строку на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 71, 86, 99, 100, 158-163, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду за захистом порушеного права.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за період з 13.01.2016 р. по 07.04.2016 року відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Якішина