Справа № 810/3229/16
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року № 810/3229/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФ СТІЛ" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними дії та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОФ СТІЛ" з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними дії та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем не отримано наказу про проведення перевірки та не було пред'явлено направлення на проведення перевірки. Вважає, що підстав для проведення перевірки у податкового органу не було, оскільки з 01.07.2015 було призупинено дію пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, абз.4 п.82.4 ст.82, п.200.11 ст.200, а також дію пункту 200.14 ст.200 ПК України в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок сум бюджетного відшкодування ПДВ. Крім того, позивач стверджує, що до податкового органу були надані всі первинно-бухгалтерські документи на підтвердження реальності господарських операцій за березень 2016 року. Позивач стверджує, що він правильно визначив податкові зобов'язання з податку на додану вартість, тому просив суд податкове повідомлення-рішення визнати протиправним та скасувати.

Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач позову не визнав, надав до суду письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень податковий орган зазначив, що вважає податкове повідомлення-рішення обґрунтованим і правомірним, тому просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що з метою вручення копії наказу та направлення податковим органом було здійснено виїзд на адресу позивача та встановлено не знаходження товариства та посадових осіб за місцем реєстрації у зв'язку з цим податковим органом було складено акт про незнаходження товариства за юридичною адресою. Крім того, податковий орган зазначає, що у телефонній розмові директор ТОВ "ПРОФ СТІЛ" Пушкарьов Андрій Володимирович відмовився від підписання направлення на перевірку та отримання копії наказу на проведення перевірки та наданні первинних документів для проведення перевірки, у зв'язку з чим, податковим органом також складено акт. Стверджує, що на дату завершення перевірки посадовими особами ТОВ "ПРОФ СТІЛ" не надано бухгалтерські та податкові документи, зокрема: документів про фактичну оплату, а саме платіжних доручень (банківських виписок, інших документів) на суму податку, фактично сплачену у попередніх податкових періодах та у березні 2016 року постачальникам таких товарів/послуг, які підтверджували б факт проведення господарських операцій за перевіряємий період.

Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких підстав, враховуючи ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122 КАС України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ "ПРОФ СТІЛ" є юридичною особою, що зареєстроване 07.07.2015, номер запису в ЄДР 0007295 Броварською районною державною адміністрацією Київської області.

В.о. начальника Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 24 травня 2016 року винесено наказ №269 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПРОФ СТІЛ». Також на підставі вищевказаного наказу було винесено направлення від 24.05.2016 №188.

З метою вручення наказу №269 від 24.05.2016 та ознайомлення з направленням №188 від 24.05.2016 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача посадовими особами податкового органу здійснено виїзд на юридичну адресу ТОВ «ПРОФ СТІЛ», Київська область, м. Бровари, вул. Андреєва 2 Д та встановлено незнаходження ТОВ «ПРОФ СТІЛ» за юридичною адресою, у зв'язку з цим, посадовими особами податкового органу 24.05.2016 складено акт №3/10-06-12-01-09/39879690.

Податковим органом, на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року "Про затвердження переліку достатніх підстав, які надають податковим органом право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку на додану вартість для визначення достовірності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість" проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "ПРОФ СТІЛ" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок, відображеного у податковій декларації з ПДВ за березень 2016 року, поданий та відповідний звітний (податковий) період (вх. 20.04.2016 №). За результатами вищезазначеної перевірки податковим органом складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ "Проф Стіл" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за березень 2016 року №155/10-06-12-01-09/39879690 від 13.06.2016 року.

Згідно висновків зазначеного Акту перевірки податковим органом встановлено порушення: - п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2016 року завищена на 400000 грн., що підлягає зменшенню.

В акті перевірки податковим органом зазначено, що на дату завершення перевірки посадовими особами ТОВ "ПРОФ СТІЛ" не надано документів про фактичну оплату, а саме платіжних доручень (банківських виписок, інших документів) на суму податку, фактично сплачену у попередніх податкових періодах та у березні 2016 року постачальникам таких товарів/послуг.

Не погоджуючи з висновками акту перевірки товариством подано заперечення на акт перевірки, які не були прийняті до уваги податковим органом.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 07.07.2016 року, відповідно до якого було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, в розмірі 500000 грн., в тому числі - 400000 грн. - основного платежу, та 100000 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та податковим повідомленням-рішенням, товариством подано скаргу до Головного управління ДФС у Київській області.

Головним управлінням ДФС у Київській області була розглянута скарга позивача та прийнято рішення про результати її розгляду за № 2166/10/10-36-10-01-04 від 21.09.2016, де податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його, звернувшись до суду з даним позовом.

На підставі поданих документів та інших зібраних по справі доказів суд встановив наступне.

Так, у березні 2016 року ТОВ "ПРОФ СТІЛ" здійснило наступні господарській операції: операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою; операції з вивезення товарів за межі митної території України, що підтверджується контрактом №5/12-2015 від 14.12.2015 з додатками та специфікаціями, ВМД 007717 від 09.03.2016, інвойс №6 від09.03.2016, СМR№048451, ВМД 009392 від 18.03.2016, інвойс №7 від 18.03.2016, СМR№271951, ВМД 010576 від 25.03.2016, інвойс 8 від 24.03.2016, СМR№048448, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за березень 2016 року, договором транспортного експедирування №225125-157 від 02.11.2015 з додатковою угодою, акти виконаних робіт №215, №216 від 26.02.2016, №213 від 01.03.2016, №231 від 09.03.2016, №296, №304 від 14.03.2016, договором транспортного експедирування №КН149FS від 01.10.2015 з додатками, акти виконаних робіт №2234, №2235, №2236, №2237 від 03.03.2016, №1948, №1954, №1955, №1961, №1962, №1963 від 10.03.2016, №2382, №2089, №2090 від 14.03.2016, №2381 від 15.03.2016, договором на транспортно-експедиторське обслуговування №11/01/2016 від 11.01.2016 з протоколом узгодження розбіжностей, акт виконаних робіт №LS-0002469 від 18.03.2016, договором про надання транспортно-експедиційних послуг №225-АП від 02.022016, акти виконаних робіт №ОУ-0001072 від 10.03.2016, №ОУ-0001105 від 11.03.2016, №ОУ-0001105 від 11.03.2016, №ОУ-0001193 від 18.03.2016, №ОУ-0001262 від 23.03.2016, договір №199-ЮІ/Ш від 26.01.2016 з протоколом погодження договірної ціни, акт виконаних робіт №ОУ-0001394 від 31.03.2016, договір №198-ЮІ/Ш від 26.01.2016 з протоколом погодження договірної ціни, акт виконаних робіт №ОУ-0001393 від 31.03.2016, договір №244-ЮІ від 02.02.2016 з додатками, акт виконаних робіт №ОУ-0001066, №ОУ-0001067, №ОУ-0001079 від 10.03.2016, №ОУ-0001100, №ОУ-0001094 від 11.03.2016, №ОУ-0001187 від 18.03.2016, №ОУ-0001285 від 24.03.2016, договір №223-ТЕ від 02.02.2016, акт виконаних робіт №ОУ-0001501 від 31.03.2016, договір про надання транспортних послуг №010127 від 17.12.2015, акт виконаних робіт №14/03 від 14.03.2016, №29/03 від 29.03.2016, договір оренди №3112 від 31.12.2015 з актом приймання-передачі, акт надання послуг №18 від 31.03.2016, договір доручення №Р/ПС 0102-16 від 01.02.2016, акт надання послуг №155 від 18.03.2016, №156 від 17.03.2016, №231 від 25.03.2016, договором транспортно- експедиційного обслуговування №ТЭО/281015 від 28.10.2015, акти надання послуг №145, №148 від 05.03.2016, №229, №142 від 09.03.2016, №143, №147 від 10.03.2016, №149 від 12.03.2016, акт надання послуг №153 від 15.03.2016, №154 від 17.03.2016, №165 від 18.03.2016, №170 від 21.03.2016, №230 від 25.03.2016, №226 від 28.03.2016, Договір оренди № 27/10/15 від 01.10.2015 з актом приймання-передачі, додатком №1 та актом надання послуг №ОУ-0000046 від 31.03.2016, договір транспортного експедирування №23/12/2015 від 23.12.2015, акт здачі-приймання робіт № 658 від 16.03.2016, №678 від 18.03.2016, №811, №810, №809 від 31.03.2016, договір на надання транспортних послуг № 010129 від 13.01.2016 та акт №ОУ-0000107 від 23.03.2016, договір складського зберігання та надання складських послуг №0102/19-0 від 01.02.2016 та акт надання послуг №122, №123, №124 від 31.03.2016, договір доручення №007-2015 від 01.12.2015, акт виконаних робіт № 074-16 від 09.03.2016, № 085-16 від 18.03.2016, №095-16 від 25.03.2016, договір поставки № 1712 від 17.12.2015, видаткові накладні № 17 від 04.03.2016, №21 від 17.03.2016, № 23 від 24.03.2016, контракт №АYGNR0115 від 18.11.2015 з додатком №2, ВМД 008156 від 10.03.2016, Інвойс № 047477 від 16.02.2016, Пакинг лист № 047477/1 від 16.02.2016, коносамент №UCLUA16Х758 від 22.01.2016, залізнична накладна № 42098111 від 01.03.2016, Контракт №F1501 від 01.12.2015 з додатком №1 та №2, ВМД 007921 від 09.03.2016, Інвойс № 1РF5С226М від 31.12.2015, коносамент №G161009ЕU02 від 31.12.2015, Залізнична накладна № 41988155 від 01.03.2016, ВМД 009745 від 21.03.2016, Інвойс № 1РF61174М від 29.01.2016, коносамент4410-0177-601.012, залізнична накладна№40400409 від 15.03.2016, Контракт №GМІЕ-РS-01 від 23.02.2016 з додатком №1, ВМД 010905 від 28.03.2016, Інвойс №GМІЕ-РS-О1-1 від 23.02.2016, Коносамент YТ22384 від 04.02.2016, СМR 150820/1 від 23.03.2016, Контракт №НІ-РS-01 від 15.12.2015 з додатковими угодами №1 та №2 та додатками №1 та №2, контракт № НІ-РS-02 від 20.12.2015 з додатковими угодами №1 -№5 та додатками №1-№4, контракт № НІ-РS-03 від 25.01.2016 з додатковими угодами №1 -№3 та додатками №1-№3, ВМД 009094 від 16.03.2016, Інвойс № НSРS03-1 від 28.01.2016, ВМД 009106 від 16.03.2016, Інвойс №НSРS01-1 від 28.01.2016, ВМД 009110 від 16.03.2016, Інвойс № НSРS02-1 від 28.01.2016, Коносамент 580747331 від 04.02.2016, СМR 14963И/1 від 14.03.2016, ВМД 009411 від 18.03.2016, Інвойс № НSРS02-3 від 23.12.2015, Коносамент 4359-0177-601.013 від 28.01.2016, СМR 14985И/1 від 15.03.2016, ВМД 010457 від 24.03.2016, Інвойс № НSРS03-2 від 31.01.2016, Коносамент MRFB16012367 від 08.02.2016, СМR 15021О/1 від 21.03.2016, ВМД 010782 від 28.03.2016, Інвойс № НSРS02-2-1 від 05.02.2016, ВМД 010917 від 28.03.2016, Інвойс № НSРS02-2-2 від 05.02.2016, Коносамент 573748289 від 07.02.2016, СМR 15104И/1 від 25.03.2016, Контракт №LН-РS-01 від 15.12.2015 з додатком №1, ВМД №007632 від 05.03.2016, Інвойс № 201511215А-1-1 від 13.01.2016, Коносамент 4352-0177-601.013.А від 16.01.2016, СМR 6677 від 03.03.2016, ВМД №008407 від 11.03.2016, СМR 6682/1 від 04.03.2016, ВМД №008408 від 11.03.2016, СМR 6682/2 від 04.03.2016, ВМД №008409 від 11.03.2016, СМR 6682/3 від 04.03.2016, Інвойс № 201511215А-1-2 від 13.01.2016, Коносамент 4352-0177-601.013.В від 16.01.2016, Контракт №LR-РS-01/2015 від 01.11.2015, з додатками №3 та №4, ВМД №007627 від 05.03.2016, Інвойс № 251514/17-1-19/UА від 12.01.2016, Коносамент 4351-0177-601.023 від 20.01.2016, СМR 6800 від 03.03.2016, ВМД №008073 від 10.03.2016, Інвойс № 15ХН005 від 30.12.2015, Коносамент 4351-0177-601.022 від 20.01.2016, Залізнична накладна № 42142612 від 06.03.2016, Договір купівлі-продажу №316257 від 14.12.2015, ВМД №004659 від 25.03.2016, Інвойс № 524920 від 28.01.2016, Коносамент ZIMUORF621610 від 28.01.2016, СМR 6752/1, 6752/2, 6752/3, 6752/4 від 25.03.2016, Контракт №SУ-РS-01 від 01.12.2015 з додатками № 1 та №3, ВМД №007820 від 09.03.2016, BMД №007824 від 09.03.2016, BMД №007830 від 09.03.2016, Інвойс № КY20151204ZY-01-001-1 від 25.12.2015, Коносамент 4351-0177-601.013.B від 20.01.2016, Залізнична накладна № 42142604 від 04.03.2016, ВМД №003859 від 15.03.2016, Інвойс №КY20151204ZY-01-001-2 від 25.12.2015, Коносамент 4351-0177-601.013.С від 20.01.2016, СМR 4371 від 14.03.2016, ВМД №003999 від 17.03.2016, Інвойс №КY20151204ZY-01-002 від 25.12.2015, Коносамент 4351-0177-601.013.А від 20.01.2016, СМR 1220 від 16.03.2016, Контракт №ЕТВ15SІR335 від 15.12.2015 з проформою інвойсом №ВР15SIR335, ВМД №009282 від 18.03.2016, Комерційний інвойс № В15SIR335 від 15.01.2016, Коносамент 4357-0177-601.013. від 16.01.2016, Залізнична накладна № 42142620 від 11.03.2016, платіжні доручення № 319 від 24.03.2016, № 336, № 337 від 28.03.2016, № 349, № 350 від 29.03.2016, № 218 від 03.03.2016, № 224, № 227 від 04.03.2016, № 230, № 231, № 235 від 09.03.2016, № 248 від 14.03.2016, № 265 від 16.03.2016, № 276 від 17.03.2016, № 297 від 21.03.2016, № 249 від 14.03.2016, №262 від 15.03.2016, № 271 від 16.03.2016, № 333 від 25.03.2016, № 368 від 01.03.2016, № 364 від 31.03.2016.

Підставою для винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення, це не надання документів про фактичну оплату, а саме платіжних доручень (банківських виписок, інших документів) на суму податку, фактично сплачену у попередніх податкових періодах та у березні 2016 року постачальникам таких товарі/послуг.

У судових засіданнях представник позивача на вимогу суду не надав витребуваних судом первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт оплати на суму податку фактично сплачену у березні 2016 року.

Для з'ясування зазначених обставин суд згідно з частиною п'ятою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України запропонував позивачу подати додаткові докази, а також з власної ініціативи витребував докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Так, судом від позивача додатково витребувано всі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують факт оплати на суму податку, фактично сплачену у попередніх податкових періодах та у березні 2016 року постачальникам таких товарі/послуг.

У судових засіданнях представник позивача не надав суду жодних пояснень щодо відсутності первинні бухгалтерські документи, які підтверджують факт оплати на суму податку, фактично сплачену у попередніх податкових періодах та у березні 2016 року постачальникам таких товарі/послуг та підтвердив, що всі документи надані до позовної заяви і надати суду більше нічого.

Київським окружним адміністративним судом 11.10.2016 складено акт про відсутність наступних документів в додатках до позовної заяви: копії декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року; виписки з поточного рахунку 3 з 01.03.2016 по 31.03.2016; виписки з поточного рахунку 101 з 01.03.2016 по 31.03.2016; виписки з поточного рахунку 7273 з 01.03.2016 по 31.03.2016.

Суд зазначає, що в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що юридична адреса позивачем не змінювалась, але зазначив, що фактичне місцезнаходження товариства є м. Харків, звідки від імені товариства відправляється кореспонденція.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Щодо позовних вимог позивача про визнання дій посадових осіб податкового органу щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача протиправними суд зазначає таке.

Спосіб дій органів державної податкової служби України при виконанні владних управлінських функцій по здійсненню контролю за платниками податків шляхом проведення перевірок правильності та повноти обчислення податкових зобов'язань визначений, зокрема, ст.ст.75-86 Податкового кодексу України.

Так, п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до ч. 2 п. 75.1 ст. 75 ПКУ документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 75.1.2 пунктом 75.1 статті 75 ПК України, передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту процитованої правової норми, вбачається, що документальною позаплановою виїзною перевіркою є перевірка, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, податкової інформації тощо, яка не передбачена у плані роботи органу державної податкової служби, та проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Суд відзначає, що обставини, які визначені законодавцем як підстави для прийняття податковим органом рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, викладені у ст.78 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Разом з тим пунктом 37 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 1 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.

З 1 липня 2015 року призупиняється дія підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, абзацу четвертого пункту 82.4 статті 82, пункту 200.11статті 200 цього Кодексу, а також дія пункту 200.14 статті 200 цього Кодексу в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок.

Бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, задекларованих до відшкодування до 1 липня 2015 року, здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу у редакції, що діяла станом на 1 липня 2015 року.

Пунктом 200.11. статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган має право провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу, за період до 1 січня 2016 року.

Суд зазначає, що податковим органом було здійснено виїзд на юридичну адресу позивача з метою вручення наказу про проведення перевірки та ознайомлення з направленням, проте у зв'язку з відсутністю товариства за юридичною адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Андреєва 2 Д, податковим органом було складено акт про неможливість вручення наказу про проведення перевірки.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що у зв'язку з відмовою директора ТОВ "ПРОФ СТІЛ" Пушкарьова А.В. від підписання направлення на перевірку та отримання копії наказу податковим органом складено акт №2 від 24.05.2016.

Згідно п. 81.1. ст. 81 ПК України «У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки».

Відповідно до пп. 16.1.13 п.16.1 ст.16 ПК України «Платник податків зобов'язаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків».

Згідно пп. 75.1.2. ст. 75 ПК України «Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 7.2 «Регламенту опрацювання податкових декларацій з податку на додану вартість, за якими задеклароване від'ємне значення та/або бюджетне відшкодування податку на додану вартість» затвердженого наказом ДПА України від 19.06.2012 №522 під час документальних позапланових виїзних перевірок з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ, документальних позапланових виїзних (невиїзних) перевірок з питань правомірності декларування від'ємного значення з ПДВ та відповідно до причини виникнення від'ємного значення з ПДВ підлягають ретельному дослідженню з документуванням щодо контрагентів, відібраних для відпрацювання, такі напрями: - перевірка повноти визначення податкових зобов'язань з ПДВ (на підставі рахунків бухгалтерського обліку 30 «Каса», 31 «Рахунки в банках», 36 «Розрахунки з покупцями», 37 «Розрахунки з різними дебіторами», 68 «Розрахунки за іншими операціями», 74 «Інші доходи»; - аналіз ціноутворення (придбання, реалізація, співставлення із середньогалузевими); аналіз податкових накладних та відповідних платіжних документів (платіжних доручень, чеків, транспортних квитків, готельних рахунків, рахунків на послуги зв'язку тощо), документів бухгалтерського та податкового обліку; - за наявності експортних операцій - експортні контракти; угоди, що підтверджують факт при придбанні (спорудженні) основних фондів (засобів) - договір на придбання, технічні паспорти (умови), відповідні дозвільні документи...; - при придбанні товарно-матеріальних цінностей - договір на придбання (зокрема в частині передбачуваного строку поставки), інформація щодо наявності складських приміщень (власних або орендованих) та відповідних угод на визначений термін зберігання...; - у разі коли від'ємне значення ПДВ виникло у результаті здійснення попередньої оплати за товарно-матеріальні цінності, що належать до складу валових витрат, дослідити форму проведення розрахунків, наявність кредиторської заборгованості щодо відповідних господарських операцій, фактів повернення попередньої оплати, наявність у податкових накладних переліку номенклатури (асортименту) товару (послуг), за які було здійснено передоплату, терміни відвантаження товару (послуг), передбачені угодою; - при придбанні послуг - угоди про постачання послуг, акти виконаних робіт, за якими з'ясувати місце постачання таких послуг...; - перевірка наявності платіжних доручень (банківських виписок, інших документів) на суму податку, фактично сплачену отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - суму податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів (послуг).

У такому випадку у податкового органу були всі наявні підстави для проведення перевірки.

Також суд бере до уваги твердження позивача, що юридична адреса позивачем не змінювалась, але фактичним місцезнаходженням товариства є м. Харків, звідки від імені товариства відправляється кореспонденція.

Крім того, твердження позивача про невручення йому наказу про перевірку та інші порушення, допущені при її призначенні і проведенні, спростовано наданими податковим органом доказами.

Податковий орган діяв у відповідності до способу та норм чинного законодавства, а отже в цій частині позовних вимог позивача про визнання дій посадових осіб податкового органу щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, то суд бере до уваги таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та затверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Вирішення цієї справи залежить від доведеності суду факту реальності надання послуг по тих господарських операціях, за результатами здійснення яких податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення.

Суд не одноразово витребував від позивача всі документи, які б підтверджували реальність вчинених господарських операцій, а також надав позивачу необхідний час для надання таких доказів.

Суд бере до уваги приписи п.44.6 ст.44 ПК України, згідно з якими у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як встановлено судом ні під час проведення перевірки, ні в судове засідання позивачем не надано бухгалтерські та податкові документи, які підтверджували б факт проведення господарських операцій за перевіряємий період, а саме за березень 2016 року.

Позивачем до суду не було надано копії декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року; виписки з поточного рахунку 3 з 01.03.2016 по 31.03.2016; виписки з поточного рахунку 101 з 01.03.2016 по 31.03.2016; виписки з поточного рахунку 7273 з 01.03.2016 по 31.03.2016.

Суд враховує, що саме такі документи підлягали обов'язковому оформленню.

Порядок формування податкового кредиту визначається статтями 198 та 199 ПК України. Згідно зі статтею 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 ст.200 Кодексу).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Кодексу).

Згідно п. 200.4. ст. 200 ПК України «При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації...; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Рішення про змешення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість прийнято податковим органом у зв'язку з не підтвердженням реальності здійснених господарських операцій та відсутності необхідних первинних бухгалтерських документів, а не у зв'язку з порушенням в оформленні документів.

З метою встановлення факту реального здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість та розміру бюджетного відшкодування ПДВ судом досліджено такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, зв'язок між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

Суд бере до уваги, що укладеними договорами передбачалося отримання позивачем від контрагента послуги з дотримання усіх умов та складання документів, які зазначено у договорах.

Незважаючи на неодноразові вимоги суду, позивачем не надано на підтвердження реальності здійснених господарських операцій первинних документів, які обов'язково підлягали оформленню у разі фактичного здійснення цих операцій з урахуванням того, що їх складання передбачалося умовами договорів: копії декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року; виписки з поточного рахунку 3 з 01.03.2016 по 31.03.2016; виписки з поточного рахунку 101 з 01.03.2016 по 31.03.2016; виписки з поточного рахунку 7273 з 01.03.2016 по 31.03.2016.

Суд бере до уваги, що про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (відображення отримання товару, послуг без їх фактичного надання тощо). Саме про це свідчить відсутність тих документів, які підлягали б оформленню у разі фактичного здійснення господарської операції.

Суд враховує, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним саме собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

Надаючи оцінку наявним у справі доказам суд виходить з того, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов надання та змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Натомість відповідні відносини у сфері оподаткування регулюються підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України. Указана норма встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в тому, що в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків.

Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість. За змістом указаної норми, відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

При цьому з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Встановлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі, якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Суд бере до уваги, що обов'язковість установлення умислу поширюється лише на визнання недійсними правочинів, вчинених із метою, що суперечить інтересам держави та суспільства (частина третя статті 228 Цивільного кодексу України). Проте встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з'ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів, за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку-учасників відповідної операції.

Отже, як встановлено судом, факт отримання товару позивачем дійсно не підтверджується документально через відсутність документів, обов'язкове складання яких передбачено договорами, тобто господарські операції належним чином не відображено у бухгалтерському обліку позивача.

Суд визнає, що позивачем на неодноразові вимоги не надано всі первинні документи, які б підтверджували реальне здійснення господарських операцій.

Відсутність копії декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року; виписки з поточного рахунку 3 з 01.03.2016 по 31.03.2016; виписки з поточного рахунку 101 з 01.03.2016 по 31.03.2016; виписки з поточного рахунку 7273 з 01.03.2016 по 31.03.2016 є підтвердженням відсутності здійснених господарських операцій.

Між тим, позивачем без належного документального обґрунтування перераховано контрагенту кошти за виконані роботи, що свідчить про те, що правочини оформлено без мети настання реальних наслідків.

У зв'язку з ненаданням позивачем витребуваних додаткових доказів спір судом розв'язано на підставі наявних у справі доказів.

Якщо позивач без поважних причин ухиляється від надання доказів на вимогу суду, а наявних у справі матеріалів недостатньо для спростування підтверджених належними доказами висновків контролюючого органу, покладених в основу ухваленого ним спірного рішення, у позові платника податків може бути відмовлено.

З огляду на це, суд вважає підтвердженим висновок відповідача про те, що фактичного здійснення господарських операцій позивача з контрагентом не було, оскільки ці операції не підтверджено відповідними документами, обов'язковість складання яких передбачено договорами, відтак відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, зменшення відповідачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є правомірним і відповідає вимогам чинного законодавства, підстави для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.