Справа № 819/289/17
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/289/17

28 березня 2017 р.м.Тернопіль
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Кухар О.Л.

за участю представників: позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 обласне фізкультурно-спортивне товариство"Колос"агропромислового комплексу до ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обласне фізкультурно-спортивне товариство "Колос" агропромислового комплексу (далі ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК, позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільській області (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови уповноваженої посадової особи ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільській області № 15-19-01-40/028 від 10.02.2017 р. про накладення штрафу у сумі 9600грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про порушення позивачем вимог трудового законодавства, а відтак протиправно, на підставі акта перевірки № 19-01-40/028 від 26.01.2017 р., наклав на ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК штраф у розмірі 9600 грн. згідно постанови № 15-19-01-40/028 від 10.02.2017 р. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК не є комерційною організацією та позбавлене інших джерел фінансування окрім субвенцій з обласного бюджету, а тому не повинно нести відповідальність за наслідки, які настали не з його вини. Вказує, що у звязку з недостатнім фінансуванням витрат на оплату праці працівників, позивач неодноразово звертався із листами до відповідних органів про виділення додаткових коштів для своєчасної виплати заробітної плати, грошових винагород, індексації тощо. Відтак, позивач вважає, що в його діях відсутня протиправна бездіяльність, за яку законом передбачена фінансова відповідальність.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільській області в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях від 22.03.2017 р. (а. с. 70-71), просила у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. Пояснила, що ОСОБА_1 обласним ФСТ "Колос" АПК, усупереч вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", упродовж вересня-грудня 2016 р. заробітна плата виплачувалась не регулярно, по мірі надходження коштів, та пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата. Крім того, упродовж вересня-грудня 2016 р. виплата заробітної плати в першочерговому порядку не здійснювалась, що є порушенням ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці". Водночас, усупереч вимогам ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України, працівникам не виплачено належні їм у день звільнення кошти в сумі 104772 грн. 58 коп. Таким чином, доводи позивача є безпідставними, а оскаржувана постанова про накладення штрафу правомірною і відповідає вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, суд при постановленні рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК 22.12.1993 р. зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради, правовий статус якого підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 840625 від 22.12.1993 р. (а. с. 25). Діє на підставі статуту (а. с. 13-24), відповідно до якого, зокрема, товариство є неприбутковою організацією, діяльність якої спрямована на виконання соціально важливих функцій, не має на меті отримання доходів (прибутків).

З матеріалів справи слідує, з метою розгляду листа ОСОБА_4 фізичної культури та спорту ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 06.01.2017 р. № 02-14/14 "Щодо вирішення ситуації, що склалася з ОСОБА_1 обласним ФСТ "Колос" АПК" (а. с. 72), згідно погодження на проведення на проведення перевірки Департаменту з питань праці Держпраці України від 18.01.2017 р. № 556/4.3/4.2-дп-17 (а. с. 77), наказу ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільській області від 23.01.2017 р. № 45 "Про проведення позапланової перевірки Тернопільського обласного ФСТ "Колос" АПК" (а. с. 80) та направлення № 019 на проведення перевірки субєкта господарювання від 23.01.2017 р. (а. с. 81), у період з 24.01.2017 р. по 26.01.2017 р. проведено позапланову перевірку щодо дотримання законодавства про працю в діяльності Тернопільського обласного ФСТ "Колос" АПК, яке знаходиться за адресою: вул. Танцорова, 51, м. Тернопіль.

За результатами проведеної перевірки було складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 19-01-40/028 від 26.01.2017 р. (а. с. 82-85). З актом перевірки голова Тернопільського обласного ФСТ "Колос" АПК ОСОБА_2 ознайомлений та отримав один примірник, про що свідчить його особистий підпис та надав пояснення від 25801.2017 р. (а. с. 86).

10.02.2017 р. в. о. начальника ОСОБА_4 Держпраці в Тернопільській області ОСОБА_5 розглянуто акт перевірки № 19-01-40/028 від 26.01.2017 р. щодо порушення ОСОБА_1 обласним ФСТ "Колос" АПК законодавства про працю, а саме:

- ч. 1 та ч. 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", упродовж вересня-грудня 2016 р. заробітна плата виплачувалась не регулярно, по мірі надходження коштів, та пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата;

- ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці", упродовж вересня-грудня 2016 р. виплата заробітної плати в першочерговому порядку не здійснювалась. Як наслідок, сума не виплаченої заробітної плати станом на день перевірки становить 104772 грн. 58 коп.;

- ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України, працівникам не виплачено належні їм у день звільнення кошти в сумі 104772 грн. 58 коп.

За наслідками розгляду, прийнято постанову № 15-19-01-40/028 від 10.02.2017 р. про накладення на ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК штраф у розмірі 9600 грн. на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України (а. с. 93). Від отримання постанови голова Тернопільського обласного ФСТ "Колос" АПК ОСОБА_2 відмовився, про що свідчать відповідна відмітка, а тому вона була надіслана позивачу з супровідним листом від 10.02.2017 р. № 410/01-05-12.1/17 (а. с. 94) засобами поштового зв'язку, що підтверджується фіскальним чеком ОСОБА_1 дирекції Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" від 10.02.2017 р. (а. с. 94 зворот).

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільській області, суд зазначає наступне.

Як передбачено ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру проведення відповідачем перевірок встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 р. № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 р. за № 1291/21603 (далі Порядок №390).

Пунктом 7 Порядку № 390 визначено, зокрема, що за результатами перевірки складається акт перевірки.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 2 - 7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" врегульоване постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" (далі Порядок №509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Абзацом 4 п. 2 Порядку №509 передбачено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як встановлено судом, за результатами проведення перевірки ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільській області було складено акт перевірки № 19-01-40/028 від 26.01.2017 р, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог законодавства про працю:

- ч. 1 та ч. 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", упродовж вересня-грудня 2016 р. заробітна плата виплачувалась не регулярно, по мірі надходження коштів, та пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата;

- ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці", упродовж вересня-грудня 2016 р. виплата заробітної плати в першочерговому порядку не здійснювалась. Як наслідок, сума не виплаченої заробітної плати станом на день перевірки становить 104772 грн. 58 коп.;

- ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України, працівникам не виплачено належні їм у день звільнення кошти в сумі 104772 грн. 58 коп.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначені Законом України "Про оплату праці".

Відповідно ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці" та оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Аналогічні норми містяться в ч. 5 ст. 97 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Системний аналіз вказаних приписів законодавства про працю дає підстави суду дійти висновку, що невиплата чи несвоєчасна виплата заробітної плати працівнику, в тому числі виплата всіх сум, що належать від підприємства, при звільненні працівника, є правопорушенням, яке допускає роботодавець та за яке законодавством передбачена фінансова відповідальність у вигляді штрафу.

Водночас, як встановлено судом та не заперечується сторонами, порушення позивачем вимог трудового законодавства, за які на ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК накладено штраф у розмірі 9600 грн. згідно постанови № 15-19-01-40/028 від 10.02.2017 р. повязане з відсутністю коштів на виплату заробітної плати. При цьому, судом враховано, що відповідно до статуту товариство є неприбутковою організацією, діяльність якої спрямована на виконання соціально важливих функцій, не має на меті отримання доходів (прибутків). Виплата заробітної плати для працівників ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК проводиться виключно за рахунок субвенцій з обласного бюджету.

В обґрунтування позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи докази того, що товариство упродовж пяти років отримувало кошти на фонд оплати праці виключно з обласного бюджету та затверджувалися щорічно штатні розписи Тернопільського обласного ФСТ "Колос" АПК за 2012-2016 р.р. структурним підрозділом ОСОБА_1 обласної державної адміністрації (а. с. 29-33).

Так, враховуючи недостатність фінансування витрат на оплату праці працівників Тернопільського обласного ФСТ "Колос" АПК в 2016 р., позивач неодноразово звертався із листами до відповідних органів про виділення додаткових коштів для своєчасної виплати заробітної плати, однак отримання позитивної відповіді на звернення на дату перевірки не було.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до цієї статті норми бюджету є пріоритетними перед нормами, що регулюють питання оплати праці незалежно від юридичної сили, якими такі норми встановленні. Дія угод, а також чинність умов колективного договору можлива лише у межах в наявних асигнувань.

Таким чином, поширення на позивача як установи що фінансується з бюджету, угод, а також про чинність умов колективного договору можлива лише в межах затвердженого кошторису та плану асигнувань.

Згідно ч.1 ст. 51 Бюджетного кодексу України проводити фактичні видатки на заробітну плату, включаючи видатки на премії, інші види заохочень, винагород, матеріальну допомогу та індексацію можливо лише у межах фонду заробітної плати.

Отже, законодавством передбачено, що бюджетні установи нарахування та виплату сум заробітної плати проводять у межах фінансових ресурсів, тобто кошторису установи на відповідний рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2014 р. № 228 затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, відповідно до п. 43 якого, зокрема, розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду, а вищі навчальні заклади та наукові установи, заклади охорони здоров'я також в межах бюджетних асигнувань, затверджених планами використання бюджетних коштів і помісячними планами використання бюджетних коштів, за наявності витягу, доведеного органом Казначейства, що підтверджує відповідність цих документів даним бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів органів Казначейства.

Як вбачається з матеріалів справи, в кошторисних призначеннях на 2016 р. для Тернопільського обласного ФСТ "Колос" АПК було передбачено кошти на виплату заробітної плати лише на чотири місяці включно, а також на утримання спортивних споруд та фізкультурно-масову та спортивну роботу на дванадцять місяців.

Поряд з цим, з метою уникнення порушення вимог трудового законодавства, вказані в акті перевірки № 19-01-40/028 від 26.01.2017 р та у постанові № 15-19-01-40/028 від 10.02.2017 р., позивач звертався до розпорядників коштів обласного бюджету ОСОБА_4 фізичної культури та спорту ОСОБА_1 обласної державної адміністрації листом № 110 від 01.08.2016 р. (а. с. 62) про переміщення коштів. Проте, таке клопотання не було враховано.

З огляду на вищевикладене ,суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваного рішення суб'єктом владних повноважень не враховано приписи ст. 98 КЗпП України, а також вимог бюджетного законодавства, а тому неправомірно визначено порушення позивачем вимог законодавства про працю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Онер'їлдіз проти Туреччини, та Беєлер проти Італії). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (Лелас проти Хорватії).

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню на предмет відповідності його вказаним критеріям суд зазначає, що постанова № 15-19-01-40/028 від 10.02.2017 р. про накладення на ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК штрафу в розмірі 9600 грн. прийнята відповідачем з порушенням принципу пропорційності, зокрема, без дотримання балансу між цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення, і несприятливими наслідками для прав позивача. Крім цього, відповідачем при прийнятті такої постанови не враховано всіх обставин, що мають значення, а тому така постанова є необґрунтованою та підлягаю скасуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, то до відшкодування ОСОБА_1 обласне ФСТ "Колос" АПК за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільскій області підлягає сума судового збору у розмір 1 600 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову в. о. начальника ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільскій області № 15-19-01-40/028 від 10.02.2017 р. про накладення штрафу у сумі 9600 (дев"ять тисяч шістсот) грн.

3. Стягнути на користь Тернопільського обласного фізкультурно-спортивного товариства " Колос" агропромислового комплексу" за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 Держпраці у Тернопільскій області 1600 грн. (одну тисячу шістсот) грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 03.04.2017 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.