Справа № 813/1603/16
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року справа № 813/1603/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ України № 116 о/с від 19 квітня 2016 року; поновлення ОСОБА_2 в Національній поліції, де зберігається його місце праці; стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20 квітня 2016 року

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що звільнення позивача з поліції через скорочення штатів є незаконним, оскільки, на його думку, не було дотримано процедури звільнення, а саме не було з'ясовано можливості його подальшого використання на службі, не повідомлялося про ймовірне звільнення та не пропонувалося жодної іншої посади. Крім того, вказано, що при звільненні позивача не було дотримано гарантій, що передбачені ст. 42 Кодексу законів про працю України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача подав заперечення на адміністративний позов, суть яких полягає в наступному. Позивач приймався на службу та проходив її на підставі Закону України "Про Національну поліцію України", постанови Кабінету міністрів України № 988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції України", а також відомчих наказів. У зв'язку з здійсненням реорганізації, позивача було повідомлено про скорочення штату працівників ГУ НП у Львівській області (на підставі наказу ГУ НП у Львівській області від 18.02.2016 року № 16) та про наступне вивільнення. Крім того, ОСОБА_2 було запропоновано прибути в управління кадрового забезпечення ГУ НП у Львівській області з метою вирішення питання щодо подальшого проходження служби в НП України. Представник відповідача зазначила, що позивач був ознайомлений у встановлений законом двомісячний строк про скорочення та наступне вивільнення, що підтверджується особистим підписом позивача у письмовій розписці від 19.02.2016 року.

Крім того, 19.02.2016 року в приміщенні ГУ НП у Львівській області було запрошено працівників батальйону ДПС ГУ НП у Львівській області, де останнім було доведено наказ № 16 від 18.02.2016 року, оголошено, що посади на яких вони перебувають скорочено та запропоновано інші посади. Серед запрошених осіб був і позивач ОСОБА_2, який від запропонованих посад відмовився, однак не підписав розписки чи рапорта з приводу своєї відмови. Вказане підтверджується актом № 365/13/01-2016 від 19.02.2016 року. Повторно, 03.03.2016 року в приміщенні УПД ГУ НП у Львівській області було запрошено працівників батальйону ДПС ГУ НП у Львівській області, де останнім було доведено до відома наказ № 16 від 18.02.2016 року, оголошено, що посади, на яких вони перебувають скорочено та запропоновано рівнозначні вакантні посади. Серед даних осіб був і позивач ОСОБА_2, який від запропонованих посад знову відмовився , а також не захотів підписувати розписку та рапорт своєї відмови. Про вказане було складено відповідний акт № 498/13/20-2016 від 03.03.2016 року. В подальшому, наказом ГУ НП у Львівській області № 116 від 19.04.2016 року старшого сержанта поліції ОСОБА_2 поліцейського батальйону ДПС ГУ НП у Львівській області, було звільнено за п. "4" ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України" у зв'язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає оскаржений наказ таким, що винесений з дотриманням вимог чинного законодавства, відтак, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин не явки не повідомив, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 07 листопада 2015 року проходив службу на посаді поліцейського в батальйоні дорожньо-патрульної служби ГУ НП у Львівській області.

18 лютого 2016 року на виконання наказу Національної поліції України від 16 лютого 2016 року № 135 був виданий наказ ГУ НП у Львівській області від 18 лютого 2016 року № 16, відповідно до якого батальйон дорожньо-патрульної служби ГУ НП у Львівській області реорганізується (скорочуються усі посади в кількості 150 одиниць).

Згідно матеріалів справи, сержант ОСОБА_2 двічі запрошувався до приміщення ГУ НП у Львівській та відділу УПД ГУНП у Львівській області, де йому пропонувалися вакантні рівнозначні посади. Однак, позивач від пропонованих йому посад відмовився.

У зв'язку з наведеним, наказом № 116 о/с від 19 квітня 2016 року позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію". Стаж служби в поліції станом на момент звільнення становив 11 років 00 місяці 07 днів.

Не погодившись з даним наказом позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ), який набув чинності 07 листопада 2015 року.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону № 580 - VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною 1 статті 77 Закону № 580-VІІІ встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону № 580-VІІІ у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Згідно з частиною другою статті 68 Закону №580-VІІІ поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Частиною третьою статті 68 Закону №580-VІІІ передбачено, що поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Отже, у випадку скорочення посад в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого підлягає скороченню, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

При цьому, така особа може бути призначена за її згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції.

Законом №580-VІІІ не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до пункту 4 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на відсутність у Законі №580-VІІІ спеціальних положень, які регулюють порядок пропозиції поліцейському іншої вакантної посади, в даному випадку слід застосовувати загальні положення Кодексу законів про працю України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, частиною другою цієї статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду трудових спорів" (з подальшими змінами) при розгляді трудових спорів, пов'язаних із звільненням за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників, чи додержані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють звільнення працівника, які є докази зміни в організації виробництва і праці, того, що працівник від переведення на іншу роботу або власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне звільнення.

Тому, під змінами в організації виробництва і праці, які можуть бути підставою для розірвання трудового договору слід розуміти, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, що призводить до скорочення займаної працівником посади та зумовлює його звільнення у випадку неможливості переведення працівника на іншу посаду.

Встановлено, що відповідно до статті 22 Закону № 580-VІІІ, Національною поліцією з метою вдосконалення діяльності та структури Головних управлінь Національної поліції України в Київській, Львівській та Харківській областях, упровадження нових форм і методів роботи підпорядкованих їм територіальних підрозділів (відділів, відділень) поліції, видано наказ № 53 від 22.01.2016 року "Про запровадження нових форм і методів роботи територіальних підрозділів ГУ НП у Київській, Львівській та Харківській областях".

Відповідно до даного наказу ГУ НП у Львівській області зобов'язано з 01 лютого 2016 року запровадити на території обслуговування, де відсутні підрозділи ДПС Національної поліції, нові форми і методи роботи підпорядкованих територіальних підрозділів (відділів, відділень) поліції, до 27 січня 2016 року розробити і затвердити в установленому законом порядку Положення про відділи, відділення поліції в районах, містах, районах у містах, а також функціональні обов'язки працівників патрульної поліції та відділу.

Наказом Національної поліції України № 60 від 25 січня 2016 року "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП у Львівській області" відповідно до статті 15 Закону № 580-VІІІ, затверджено Перелік змін у штатах ГУНП у Львівській області.

На виконання наказу Національної поліції від 25 січня 2016 року № 60, з метою вдосконалення діяльності органів та підрозділів ГУНП, забезпечення належного виконання завдань, т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області Загарією Д. Д. видано наказ № 10 від 30 січня 2016 "Про організаційно штатні зміни", відповідно до якого оголошено перелік змін у штатах ГНП у Львівській області.

Крім цього, на виконання наказу Національної поліції від 16 лютого 2016 року № 135, з метою вдосконалені діяльності органів і підрозділів ГУНП, забезпечення належного виконання завдань, 18 лютого 2016 року, т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області Загарією Д. Д. видано наказ № 16 про організаційно-штатні зміни у штатах ГУНП у Львівській області.

Відповідно до вимог перелічених наказів, 19 лютого 2016 року позивача повідомлено про скорочення штату працівників ГУНП у Львівській області (на підставі наказу ГУНП у Л/о від 18 лютого 2016 року № 16) та про наступне вивільнення, що підтверджується попередженням від 19 лютого 2016 року.

Проте, в порушення вимог статті 49-2 КЗпП одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці відповідач не запропонував ОСОБА_2 іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

19 лютого 2016 року та 03 березня 2016 року в ГУ НП у Львівській області проводились оперативні наради, на яких працівникам ГУ НП у Львівській області повідомляли про майбутнє скорочення штату на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 16 від 18 лютого 2016 та оголошувались посади для їх подальшого працевлаштування, що підтверджується протоколами оперативної наради.

Згідно з актом про повідомлення осіб з приводу скорочення посад та доведення до таких вакантних рівнозначних посад з метою подальшого працевлаштування від 19 лютого 2016 року. ОСОБА_2 був запрошений серед працівників батальйону ДПС ГУ НП у Львівській області, посади яких скорочуються та запропоновано ряд вакантних посад для подальшої можливості їх проходження в поліції , однак позивач від запропонованих посад відмовився, а також відмовився підписувати розписку чи писати рапорт з приводу відмови від запропонованих посад.

Згідно з актом про повідомлення осіб з приводу скорочення посад та доведення до таких вакантних рівнозначних посад з метою подальшого працевлаштування від 03 березня 2016 ОСОБА_2, від запропонованих посад відмовився, а також відмовився підписувати розписку чи писати рапорт з приводу відмови від запропонованих посад.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували належність пропозиції позивачу вакантних рівнозначних посад на оперативних нарадах чи інших доказів, які б підтверджували сам факт присутності позивача на вказаних нарадах, попередження його про майбутнє вивільнення та пропозицію йому будь-якої рівнозначної вакантної посади.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.07.2015 у справі N6-491цс15, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав обов'язок по працевлаштуванню, якщо працівнику не була надана на тому або на іншому підприємстві (установі, організації) інша робота, або запропонована робота, від якої він відмовився з поважних причин.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність належних доказів пропонування відповідачем вакантної посади позивачу для подальшого працевлаштування у зв'язку з його звільненням через скорочення штатів та проведення організаційних заходів на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України № 580-VIII.

Враховуючи викладене, відповідач порушив встановлену Законом № 580-VIII процедуру звільнення позивача з посади поліцейського батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у Львівській області, тому наказ ГУ НП у Львівській області "По особовому складу" від 19 квітня 2016 № 116 о/с в частині звільнення позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді поліцейського батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у Львівській області з 20 квітня 2016 року, так як день звільнення 19 квітня 2016 року вважається останнім робочим днем.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Встановлено, що останнім робочим днем позивача є день його звільнення, тобто 19 квітня 2016 року, тривалість вимушеного прогулу позивача, у якому останній перебував внаслідок винесення наказу відповідача № 116 о/с від 19 квітня 2016 року "По особовому складу", слід обраховувати з 20 квітня 2016 по 04 квітня 2017 року, що становить 240 робочих днів.

З довідки ГУ НП у Львівській області про доходи № 245/75 від 23 червня 2016 року вбачається, що середньомісячне грошове забезпечення позивача за лютий-березень 2016 року становило 3375 грн., при цьому середньоденне грошове забезпечення суд обчислив шляхом ділення грошового забезпечення за розрахунковий період, що враховується для розрахунку середнього грошового забезпечення у гривнях, на кількість робочих днів у розрахунковому періоді: 3375 грн + 3375 грн = 6750 грн / 43 робочих дні = 156,98 грн.

З огляду на наведене, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу становить 37 675,20 грн. (156,98 грн. х 240 днів), з врахуванням обов'язкових податків і зборів. Однак судом встановлено, що позивач отримав грошову допомогу у розмірі 2000 грн за період з 20.04 по 14.07.2016 та за період з 15.07 по 30.11.2016 р на підставі наказів Головного управління Національної поліції у Львівській області. Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 35 675,20 гривень (37 675,20 грн - 2000 грн).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 19 квітня 2016 року № 116 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Поновити ОСОБА_2 на посаді поліцейського батальйону дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Львівській області з 20 квітня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 35 675,20 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_2 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3 375,00 ( три тисячі триста сімдесять п'ять гривень 00 коп) звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 07 квітня 2017 року.

Суддя Гулкевич І.З.