Справа № 607/3266/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2017 Справа №607/3266/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Кунцьо С.В.,

з участю секретаря: Ліщинського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції

про: про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 589148 від 04 березня 2017 року, та закрити провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 04 березня 2017 року інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 589148, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови 04 березня 2017 року о 18 год. 15 хв. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «NISSAN Almera», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Київська, 18 в м. Тернополі, та здійснив зупинку ближче 30 м від зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9 «е» ОСОБА_4 дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною і необґрунтованою.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що 04 березня 2017 року він рухався своїм автомобілем по вул. Київській в м. Тернополі, під час руху загорівся індикатор «АБС», тому щоб не зупинятися на зупинці маршрутних транспортних засобів повз яку проїжджав, він проїхав за зупинку та зупинив автомобіль, задля встановлення причин поломки. Після зупинки транспортного засобу він одразу ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, однак не встиг встановити аварійний знак, оскільки до нього одразу ж підійшли працівники поліції, вказавши на порушення ним ПДР, він пояснював інспектору поліції, що зупинка його транспортного засобу була вимушена, однак останній не зясувавши усіх обставин справи виніс постанову. В подальшому викликав свого знайомого майстра, який оглянувши автомобіль, вказав, що при подальшому руху автомобіля могла виникнути більш серйозна поломка, тому просить скасувати постанову, якою на нього накладено адміністративне стягнення, та закрити провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.15.9 «е» ОСОБА_4 дорожнього руху України, оскільки 04 березня 2017 року о 18 год. 15 хв. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «NISSAN Almera», по вул. Київська, 18 в м. Тернополі, та здійснив зупинку ближче 30 м від зупинки маршрутних транспортних засобів. Окрім цього позивач стверджує, що його зупинка була вимушеною у звязку із виниклою несправністю автомобіля під час руху, однак ним не було виставлено знаку в разі аварійної зупинки, як доказ вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є відеофіксація, яка додається до матеріалів справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 589148, 04 березня 2017 року о 18 год. 15 хв. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «NISSAN Almera», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Київська, 18 в м. Тернополі, та здійснив зупинку ближче 30 м від зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9 «е» ОСОБА_4 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії АР № 589148 від 04 березня 2017 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП ОСОБА_3, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до п.15.9 «е» ОСОБА_4 дорожнього руху України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини вчинення даного правопорушення повністю викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №589148 від 04.03.2017 року і вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Окрім того на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху України представником відповідача до матеріалів справи додано відеофіксацію, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 здійснив вимушену зупинку по вул. Київська, в м. Тернополі, із правої сторони проїзної частини дороги, ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, та ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Разом з тим, з відеофіксації вбачається, що своїми діями водій не вчинив перешкод іншим учасникам руху та жодних тяжких наслідків від його дій не настало.

Згідно п. 1.10 ПДР України, вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху. При цьому, як встановлено п. 15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами п.п. 9.9 -9.11 цих ОСОБА_4.

Зокрема, відповідно до п. 9.9 ПДР, аварійна світлова сигналізація повинна бути увімкнена разі вимушеної зупинки на дорозі. Разом з увімкненням аварійного світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар (п. 9.10). Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Отже, ОСОБА_4 дорожнього руху зобов'язують водія автомобіля як джерела підвищеної небезпеки, у випадку здійснення вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, попередити інших учасників дорожнього руху про виникнення нестандартної ситуації шляхом виконання певних дій, чітко регламентованих п.п. 9.9 -9.11 ОСОБА_4.

Позивачем не заперечується факт зупинки автомобіля у невстановленому місці, із його пояснень слідує, що останній намагався встановити причину поломки так як під час руху спрацював електронний сингал антиблокувальної системи гальм, внаслідок чого він не міг продовжити рух, при цьому ОСОБА_1 виконав вимогу ПДР, а саме під час вимушеної зупинки увімкнув аварійну світлову сигналізацію, разом з тим, інспектор поліції не виявив лояльності до водія, та не надав увагу поясненням позивача , а відтак мав можливість оцінити малозначність скоєного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому суд враховує те, що позивачем не були порушені вимоги п.1.5 ПДР, а останній здійснив зупинку свого транспортного засобу у неналежному місці на вул. Київська в м. Тернополі вимушено, у звязку із виниклою під час руху несправністю, що підтверджується оглянутою у судовому засіданні відеофіксацією. Крім того діями ОСОБА_1 фактично заподіяна вкрай незначна шкода суспільним відносинам, охоронюваним нормами права, що передбачають адміністративну відповідальність, а тому вважаю, що постанова винесена без врахування обставин необхідності зупинки, а вчинене позивачем правопорушення є малозначним.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, обставини, за яких було вчинено правопорушення, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 589148 від 04 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП провадженням закрити, у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_6