Справа № 164/2025/16-а
Суддя: Невар О. В.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 164/2025/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона являється інвалідом І групи з дитинства, є членом сімї померлого інваліда війни. Відповідно до висновку МСЕК позивач має право на забезпечення від держави спеціальним автотранспортом та отримання від відповідача компенсації на транспортне обслуговування. В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації із заявою, в якій просила провести перерахунок грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 14.02.2007 року „Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, - 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, та провести відповідні виплати за період з 1.01.2014 року по даний час, врахувавши раніше проведені виплати. Відповідач листом № 2203/01-09/2-16 від 31.08.2016 року відмовив їй в проведенні вказаного перерахунку, вказавши, що компенсація на транспортне обслуговування згідно п. 5 постанови КМУ № 228 від 14.02.2007 року „Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування виплачується рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року в розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць. За перше півріччя 2016 року їй було виплачено 171 гривню 12 копійок, а за друге півріччя 2016 року 162 гривні. Вважає, що розмір нарахованої та виплаченої їй відповідачем грошової компенсації на транспортне обслуговування не відповідає чинному законодавству. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати вказану бездіяльність протиправною та зобовязати управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області провести перерахунок та виплату грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 14.02.2007 року „Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, - 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, за період з 21.03.2016 року по дату судового рішення, з врахуванням раніше проведених виплат.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомила, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просив відмовити за безпідставністю.

Заслухавши думку представника відповідача ОСОБА_1, який не заперечує щодо розгляду справи у відсутності позивача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_2

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 являється інвалідом І групи з дитинства, є членом сімї померлого інваліда війни. Відповідно до висновку МСЕК позивач має право на забезпечення від держави спеціальним автотранспортом та отримання від відповідача компенсації на транспортне обслуговування. В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації із заявою, в якій просила провести перерахунок грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 14.02.2007 року „Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, - 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, та провести відповідні виплати за період з 1.01.2014 року по даний час, врахувавши раніше проведені виплати. Відповідач листом № 2203/01-09/2-16 від 31.08.2016 року відмовив їй в проведенні вказаного перерахунку, вказавши, що компенсація на транспортне обслуговування згідно п. 5 постанови КМУ № 228 від 14.02.2007 року „Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування виплачується рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року в розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць. За перше півріччя 2016 року ОСОБА_2 було виплачено 171 гривню 12 копійок, а за друге півріччя 2016 року 162 гривні. Зазначені обставини підтвердив представник відповідача в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом посвідчень серії ААБ № 298050 від 4.09.2007 року та серії Г № 424212 від 15.11.2004 року, довідки до акту огляду МСЕК серії ВЛН № 0095540 від 3.01.2012 року, повідомлення Волинської обласної МСЕК № 178 від 18.05.2006 року, довідки управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації № 1790 від 8.08.2014 року, заяви ОСОБА_2 від 23.08.2016 року, повідомлень управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації № Ш-402/1/04-10 від 11.10.2016 року та № 2203/01-09/2-16 від 31.08.2016 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Закон України „Про реабілітацію інвалідів в Україні визначає основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоровя, функціонування системи підтримання інвалідами фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 28 Закону України ,,Про реабілітацію інвалідів в Україні грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються інвалідам, на дітей-інвалідів, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.

Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 14.02.2007 року грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Відповідно до п. 5 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 14.02.2007 року, встановлено, що компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

Згідно ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць у 2016 році становив: з січня 2016 року - 1074 гривні, з травня -1130 гривень, з 1 грудня - 1208 гривень.

Із врахуванням наведених вище положень чинного законодавства листом Міністерства соціальної політики України № 2249/19/93-13 від 28.10.2013 року надано розяснення щодо порядку застосування п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 14.02.2007 року, відповідно до якого розрахунок розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів здійснюється за формулою: X*6міс.+X*3міс.+X*3міс./12міс.*РВ/2=1 частина суми компенсації, де X - це прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; РВ - розмір відсотку.

Вказані розяснення повністю відповідають наведеним вище положенням п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 14.02.2007 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 536 від 7.08.2013 року, та п. 5 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування.

Крім того, при вирішенні позовних вимог суд також враховує позицію Вищого адміністративного суду України по аналогічній категорії справ, яка викладена в ухвалі від 10.02.2015 року у справі № К/800/58631/14 (648/3238/14-а).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області при проведенні нарахування та виплати грошових компенсацій на транспортне обслуговування за 2016 рік, тобто в межах заявлених позовних вимог, діяло в межах повноважень та у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання. Ухвала суду про відмову в поновленні чи продовженні пропущеного процесуального строку може бути оскаржена особами, які беруть участь у справі. Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позивачем ОСОБА_2 направлено до суду адміністративний позов до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії лише 21 жовтня 2016 року. В позовній заяві позивачем клопотання про поновлення строку на звернення до суду з вказаним позовом, як пропущеного з поважних причин, не заявлялось, поважність причин пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом не обґрунтовано, як і не обґрунтовано достатність підстав для визнання причин пропуску звернення до суду поважними, а тому суд вважає, що під час вирішення даного спору слід застосовувати встановлений КАС України строк звернення до суду.

Суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у справах „Стаббігс та інші проти Великобританії, „Девеер проти Бельгії Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. У Справі „Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У справах „Осман проти Сполученого королівства та „Круз проти Польщі Європейський суд з прав людини виходив з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки про порушення її прав ОСОБА_2 було відомо вже в березні 2016 року, оскільки саме в цьому місяці їй було нараховано та виплачено грошову компенсацію на транспортне обслуговування за перше півріччя 2016 року, будь-яких перешкод для звернення до суду з відповідним позовом у передбачений законом строк у ОСОБА_2 не було, такі обставини нею в позовній заяві не наведено, поважність причин пропуску строку звернення з позовом до суду в позовній заяві належним чином не обґрунтовано, а тому поданий нею адміністративний позов за період з 1 січня 2016 року по 20 квітня 2016 року слід залишити без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки при розгляді справи не встановлено, що в діях відповідача наявні порушення вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, в задоволенні позову ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 71, 86, 94, 99-100, 102, 158-159, 161-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 28 Закону України „Про реабілітацію інвалідів в Україні, постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 14 лютого 2007 року „Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії за період з 1 січня 2016 року по 20 квітня 2016 року залишити без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо постанову було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Невар