Справа № 265/65/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козлов Д.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року справа №265/65/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретаря судового засідання Куленко О.Д., за участю представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.МаріуполяДонецької області від 08 лютого 2017 р. у справі № 265/65/17 (головуючий І інстанції Козлов Д.О.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання видати довідку про розмір пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач, апелянт) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач -2) про визнання дій незаконними, зобовязання видати нову довідку про розмір пенсії. Просив суд визнати дії відповідачів щодо зміни його статусу, виду та розміру отримуваної ним пенсії з 3890 грн. на місяць до липня 2011 року до розміру в сумі 2760,64 грн. на місяць у липні 2011 року незаконним, зобов'язавши відповідачів видати йому нову довідку про розмір його пенсії в сумі 3890 грн. на підставі постанови Вищого Адміністративного Суду від 16 січня 2014 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08 лютого 2017 р. у справі № 265/65/17р. у задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання видати довідку про розмір пенсії - було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що він був незаконно переведений на отримувача пенсії інваліда 1 групи в сумі 2040,63 грн. замість отримувача пенсії інваліда війни 1 групи з розміром пенсії в сумі 3890 грн. щомісяця, бо представники відповідача сплачують йому пенсію у заниженому розмірі до нині, що протирічить постанові Вищого Адміністративного Суду України від 16 січня 2014 року. Так відповідачі з липня 2011 року нараховують розмір пенсії позивачу не за положеннями закону, а на підставі обсягу бюджетного фінансування. Згідно із довідкою від 29 вересня 2016 року розмір пенсії позивача становив на червень 2011 року 3890 грн., а у липні 2011 року вже 2760,64 грн., натомість сплачено було йому лише 2040,63 грн. Фактично не виконуючи постанову ВАСУ від 16 січня 2014 року, представники відповідача надають довідки, де постійно зменшують суму нарахованого йому розміру пенсії за таким судовим рішенням, порушуючи надані йому пільги Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», бо вважав, що має право на отримання пенсії за постановою ВАСУ від 16 січня 2014 року й після липня 2011 року.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, зазначивши, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про правильність відомостей зазначених у спірній довідці від 29.09.2016, № 919/03-1-14 та законності дій відповідачів щодо розміру виплати пенсії ОСОБА_3

Позивач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання заперечень.

Колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність позивача, оскільки ОСОБА_3 був повідомлений відповідно до вимог ст.35 КАС України та процесуальні документи були направлені йому своєчасно (арк.справи 97).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що підтверджується відповіддю ГУ ПФУ в Донецькій області від 31 жовтня 2016 року, а також підтверджується посвідченнями ОСОБА_3 від 26 липня 2001 року та 6 вересня 2011 року, де вказано, що позивач є інвалідом 1 групи та має пільги для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 3, 4).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови Вищого Адміністративного Суду України (далі за текстом постанови - ВАСУ) від 16 січня 2014 року за позовом ОСОБА_3 було зобов'язано ГУ ПФУ України в Донецькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3, як інваліду війни першої групи, відповідно до ст. 22 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 4-х мінімальних пенсій за віком, з 1 листопада 2010 року, що підтверджується відповідями ГУ ПФУ в Донецькій області від 31 жовтня 2016 року та від 15 листопада 2016 року, а також ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (а. с. 3, 15-17, 18).

Згідно відповіді відповідача від 15 листопада 2016 року вбачається, що на підставі постанови ВАСУ від 16 січня 2014 року ОСОБА_3 було проведено перерахунок пенсії з 1 листопада 2010 року по 23 липня 2011 року з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року № 745, якою визначені розміри пенсії осіб за ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак зазначено, що нараховану доплату до пенсії позивачу буде виплачено лише за умови фінансування Державного бюджету України, що також вбачається з відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області від 31 жовтня 2016 року (а. с. 3, 18).

Не погодившись з відповіддю відповідачів ОСОБА_3, був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно довідки УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, на доплату пенсії за пенсійною справою № N/A 27372 від 29 вересня 2016 року пенсіонера ОСОБА_3, за липень 2011 року, позивачу підлягало виплаті 2760,64грн., (а.с. 5 зворот).

З зазначеною інформацією та розміром пенсії позивач не погоджується.

Підпунктом 11 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015р. за № 41/26486) передбачено, що Управління Фонду, відповідно до покладених на нього завдань надає застрахованим особам інформацію, що міститься на їх персональних облікових картках у реєстрі застрахованих осіб.

Колегія суддів зазначає, що дії УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя щодо видачі довідки входять до кола його повноважень.

Враховуючи, що УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя надало позивачу інформацію про розмір його пенсії, то при таких обставинах неправомірних дій з боку відповідача не вбачається.

Щодо позовних вимог про оскарження дій відповідачів та зобовязання відповідачів видати довідку з певною інформацією, а саме з розміром пенсії, який був встановлений відповідно рішення Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2016 року, колегія суддів зазначає, що відповідно ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції на момент вирішення спору, розглянутого ВАСУ згідно із постановою від 16 січня 2014 року) мінімальний розмір пенсій по інвалідності був встановлений інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби I групи в розмірі 4 (чотирьох) мінімальних пенсій за віком.

Однак в подальшому на підставі змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», які набули чинності 19 червня 2011 року, в п.4 «Прикінцевих положень» такого Закону було встановлено, що у 2011 році норми і положення ст. 14, 22, 37, ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що наведені положення п.4 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» були визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційним) на підставі рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

На виконання наведених змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набула чинності 23 липня 2011 року, якою було визначено серед іншого також мінімальний розмір пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для інвалідів війни з числа солдатів і матросів строкової служби I групи, який дорівнював 120% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому Законами України «Про державний бюджет України на 2012 рік», «Про державний бюджет України на 2013 рік», «Про державний бюджет України на 2014 рік», «Про державний бюджет України на 2015 рік», «Про державний бюджет України на 2016 рік» та внесеними змінами до Бюджетного кодексу України було встановлено, що у 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роках норми і положення ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, інших бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України, бюджету Фонду соціального страхування та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний бюджетний рік.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що ГУ ПФУ в Донецькій області вірно було проведено нарахування пенсії ОСОБА_3В на виконання постанови Вищого Адміністративного Суду України від 16 січня 2014 року за період з 1 листопада 2010 року саме по 23 липня 2011 року, оскільки з 23 липня 2011 року нарахування пенсії за ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі відповідних змін до законодавства України вже відбувалось у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на підставі відповідної Постанови № 745, тобто виходячи з наявних бюджетних ресурсів.

Крім того, ОСОБА_3 від 15 листопада 2016 року вказано ГУ ПФУ в Донецькій області, що позивач отримує пенсію по інвалідності, призначену за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Таким чином вказаний Закон передбачає отримання пенсії інваліду війни 1 групи, то невідповідності у відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області від 15 листопада 2016 року вже встановленому судами та підтвердженому постановою ВАСУ від 16 січня 2014 року статусу позивача немає.

На підставі вищезазначеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо статус ОСОБА_3В, як пенсіонера - інваліда війни 1 групи, не був змінений з моменту ухвалення судового рішення ВАСУ 16 січня 2014 року до нині, а також не було змінено й вид пенсії, що її отримує позивач у ГУ ПФУ в Донецькій області.

Колегія суддів зазначає, що був змінений лише розмір пенсії ОСОБА_3В, яку він отримує за ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», через відповідні зміни у законодавстві України, починаючи саме з 23 липня 2011 року.

Проаналізувавши вищевикладене колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій представників відповідача за виданою позивачу довідкою від 29 вересня 2016 року, так і його вимоги про зобов'язання відповідачів видати ОСОБА_3 нову довідку задоволенню не підлягають, бо не ґрунтуються на законі.

Крім того, як вбачається з розрахунку ГУ ПФУ в Донецькій області від 11 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 було проведено 29 серпня 2016 року перерахунок пенсії з 1 листопада 2010 року по 23 липня 2011 року на виконання постанови ВАСУ від 16 січня 2014 року, внаслідок чого позивачу було визначено доплату до пенсії в розмірі 14679,03 грн., з якої доплата до пенсії за липень 2011 року в сумі 1196,07 грн., а за листопад 2010 року - червень 2011 року у розмірі 1685,37 грн. Також у довідці зазначено, що ОСОБА_3 було нараховано пенсію до виплати щомісяця станом до липня 2011 року - 3726 грн., а в липні - 3236,70 грн., а також виплачено за цей період у місяць - 2040,63 грн. (а. с. 55).

При цьому відповідно до довідки від 29 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3В за розрахунком ГУ ПФУ в Донецькій області було проведено нарахування доплати до пенсії за період травень - червень 2011 року в сумі 1849,37 грн., а в липні 2011 року в сумі 1312,45 грн. Також у довідці зазначено, що ОСОБА_3В було нараховано до виплати пенсію станом до липня 2011 року щомісяця - 3890 грн., а в липні 2011 року - 2760,64 грн., а також виплачено за цей період до липня 2011 року - 2040,63 грн., а в липні 2011 року - 1448,19 грн. (а. с. 4).

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що вимоги правильності перерахунку пенсії позивача за такими довідками відповідача ОСОБА_3 не ставить на розгляд перед судом (як вбачається з позовної заяви), то різні суми нарахованих у довідках ГУ ПФУ в Донецькій області сум доплати до пенсії позивача на виконання постанови ВАСУ від 16 січня 2014 року не впливають на правильність вирішення порушених ОСОБА_3Ву наявному позові вимог. А тому через це внаслідок наведеного позов ОСОБА_3В задоволенню не підлягає.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 04 квітня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08 лютого 2017 р. у справі № 265/65/17- залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08 лютого 2017 р. у справі № 265/65/17- залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_4