Справа № 521/3249/17
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/3249/17
Провадження № 2а/521/176/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гуревський В.К., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, просив визнати протиправним та скасувати Розпорядження УПФУ в Малиновському районі м. Одеси № 820501 від 20 січня 2017 року. Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, викладену в листі за № 46/п-1 від 22 лютого 2017 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% - протиправною. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси прийняти Розпорядження, яким зарахувати ОСОБА_1 до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, виходячи із стажу 31 рік 28 днів. Здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу - 31 рік 28 днів, відповідно довідки апеляційного суду Одеської області про заробітну плату, починаючи з 22 грудня 2016 року, з врахуванням фактично виплачених сум. Постанову суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси з 22 грудня 2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. 23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, надавши при цьому подання Одеського апеляційного господарського суду про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 31 січня 2017 року ОСОБА_1 отримав копію розпорядження УПФ України в Малиновському районі м. Одеси від 20 січня 2017 року №820501, згідно якого ОСОБА_1 з 22 грудня 2016 року призначено та нараховано щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% від 28160,0 грн. суддівської винагороди, що складає 22528,0 грн. (без утримання відповідного податку та військового збору). Вказане нарахування УПФ України в Малиновському районі м. Одеси незаконно здійснено в розмірі 80% замість 90% від 28160,0 грн. суддівської винагороди, оскільки безпідставно не включено до суддівського стажу періоди проходження строкової військової служби, навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова на юридичному факультеті, проходження дійсної військової служби в Збройних Силах у військовій прокуратурі на посадах слідчого, період праці в Південно-Українській транспортній прокуратурі на посаді старшого помічника Чорноморського транспортного прокурора.

ОСОБА_1 08 лютого 2017 року звернувся до УПФ України в Малиновському районі м. Одеси із заявою про збільшення довічного грошового утримання з 80% до 90% від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, перерахувавши з 22 грудня 2016 року, призначене ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, визначивши його у сумі 25344,0 грн., виходячи із стажу роботи на посаді судді 31 рік 28 днів, а саме у розмірі 90% від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, яке відповідно із довідкою Одеського апеляційного господарського суду про заробітну плату від 22 грудня 2016 року складає 28160,0 грн.

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 отримав від УПФ України в Малиновському районі м. Одеси лист за № 46/П-1 від 22 лютого 2017 року про відмову у перерахунку та збільшенні довічного грошового утримання до 90% від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1402-VIII, тобто не включаються періоди проходження строкової військової служби, навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова на юридичному факультеті, проходження дійсної військової служби в Збройних Силах у військовій прокуратурі на посадах слідчого, період праці в Південно-Українській транспортній прокуратурі на посаді старшого помічника Чорноморського транспортного прокурора, а відповідно із цим відсутні підставі для збільшення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 80% до 90 % від грошового утримання працюючого судді.

Згідно розрахунку Одеського апеляційного господарського суду та копії трудової книжки стаж роботи судді, який дає право на відставку для отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 31 рік 28 днів. До вказаного стажу роботи на посаді судді на отримання щомісячного довічного грошового утримання включено час перебування безпосередньо на посаді судді - 20 років 7 місяців 5 днів, а також: - проходження строкової військової служби з 29 квітня 1980 року по 05 травня 1982 року тривалістю 2 роки 6 днів; навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова на юридичному факультеті з 01 вересня 1882 року по 01 липня 1985 року тривалістю 2 роки 5 місяців; - проходження дійсної військової служби в Збройних Силах у військовій прокуратурі на посадах слідчого з 28 вересня 1988 року по 14 квітня 1994 року тривалістю 5 років 6 місяців 16 днів; - період праці в Південно-Українській транспортній прокуратурі на посаді старшого помічника Чорноморського транспортного прокурора з 15 квітня 1994 року по 17 жовтня 1994 року тривалістю 6 місяців 2 дні. Таким чином, з врахуванням положень вищенаведеної статті Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07 липня 2010 року та наявності суддівського стажу - 31 рік 28 днів ОСОБА_1 після звільнення з посади судді повинно бути призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90%, грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. На час прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07 липня 2010 року, ОСОБА_1 мав вже 14 років безпосередньо суддівського стажу, то останній підпадав під дію вказаного закону і за ним зберігалося визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надав заперечення проти позову.

В своїх запереченнях відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України а Малиновському районі м. Одеси з 22 грудня 2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Позивач звертався до Управління із зверненням щодо правильності розрахунку довічного грошового утримання та листом Управління №46/11-1 від 22 лютого 2017 року йому було повідомлено про періоди, включені до суддівського стажу. Не погоджуючись із розміром призначеного відповідачем щомісячного довічного грошового утримання судді, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою про зарахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого юридичного навчального закладу, період проходження військової служби та стажу роботи на інших посадах в органах внутрішніх справ України, та про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 90%.

Правовідносини між позивачем та відповідачем виникли з моменту подачі заяви про призначення довічного грошового утримання судді у відставці від 13 грудня 2016 року. Відповідно до п.14 ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, судоустрій, судочинство, статус суддів. Згідно із п. 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, який діяв на момент звернення позивача із заявою про призначення довічного грошового утримання судді, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 року, №№ 41-45, ст. 529; 2015 року, №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. При цьому відповідно до ст. 137 Закону України №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Тобто при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховується не загальний стаж роботи, а спеціальний стаж, визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що діяла на момент звернення позивача із заявою про призначення довічного грошового утримання судді. Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді відповідно до норм чинного законодавства України згідно із наданими позивачем документами не перевищує 20 років, Позивачеві призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, про що також зазначається у рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99. Положення статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII не конституційними не визнавались і не скасовувались. Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення довічного грошового утримання судді та на теперішній час відсутні чинні норми законодавства, що враховували би до стажу судді інший стаж, ніж визначено ст. 137 «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (в редакції, що діяла на момент звернення позивача із заявою про призначення довічного грошового утримання судді).

За змістом рішення «Великода проти України» від 03 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Такої думки дотримується також Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/27464/16 від 02 лютого 2017 року.

Відповідач, як територіальний орган виконавчої влади, що повинен здійснювати власну діяльність на підставі чинного законодавства та у спосіб, передбачений законом, не має підстав до стажу роботи на посаді судді зарахувати стаж роботи на інших посадах та визначити інший розмір щомісячного довічного утримання судді у відставці, ніж передбачено чинним законодавством.

Тобто, Управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України. Матеріалів в справі достатньо для ухвалення судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України а Малиновському районі м. Одеси з 22 грудня 2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, надавши при цьому подання Одеського апеляційного господарського суду про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

До вказаного подання були додані наступні документи: рішення Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, копія наказу в. о. голови Одеського апеляційного господарського суду від 21 грудня 2016 року про відрахування ОСОБА_1 зі штату суду, копія трудової книжки, копія паспорту, копія військового квитка, копія ідентифікаційного номера, копія диплому, розрахунок стажу судді у відставці, довідка про заробітну плату.

31 січня 2017 року ОСОБА_1 отримав копію розпорядження УПФ України в Малиновському районі м. Одеси від 20 січня 2017 року №820501, згідно якого ОСОБА_1 з 22 грудня 2016 року призначено та нараховано щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% від 28160,0 грн. суддівської винагороди, що складає 22528,0 грн. (без утримання відповідного податку та військового збору).

Вказане нарахування УПФ України в Малиновському районі м. Одеси незаконно здійснено в розмірі 80% замість 90% від 28160,0 грн. суддівської винагороди, оскільки безпідставно не включено до суддівського стажу періоди проходження строкової військової служби, навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова на юридичному факультеті, проходження дійсної військової служби в Збройних Силах у військовій прокуратурі на посадах слідчого, період праці в Південно-Українській транспортній прокуратурі на посаді старшого помічника Чорноморського транспортного прокурора.

У зв'язку із вищенаведеним, ОСОБА_1 08 лютого 2017 року звернувся до УПФ України в Малиновському районі м. Одеси із заявою про збільшення довічного грошового утримання з 80% до 90% від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, перерахувавши з 22 грудня 2016 року, призначене ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, визначивши його у сумі 25344,0 грн., виходячи із стажу роботи на посаді судді 31 рік 28 днів, а саме у розмірі 90% від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, яке відповідно із довідкою Одеського апеляційного господарського суду про заробітну плату від 22 грудня 2016 року складає 28160,0 грн.

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 отримав від УПФ України в Малиновському районі м. Одеси лист за № 46/П-1 від 22 лютого 2017 року про відмову у перерахунку та збільшенні довічного грошового утримання до 90% від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1402-VIII зараховується робота на посаді: - судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; - члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

З огляду на вищезазначене УПФ України в Малиновському районі м. Одеси вважає, що до суддівського стажу, не включаються періоди проходження строкової військової служби, навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова на юридичному факультеті, проходження дійсної військової служби в Збройних Силах у військовій прокуратурі на посадах слідчого, період праці в Південно-Українській транспортній прокуратурі на посаді старшого помічника Чорноморського транспортного прокурора, а відповідно із цим відсутні підставі для збільшення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 80% до 90 % від грошового утримання працюючого судді.

Згідно розрахунку Одеського апеляційного господарського суду та копії трудової книжки стаж роботи судді, який дає право на відставку для отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 31 рік 28 днів.

До вказаного стажу роботи на посаді судді на отримання щомісячного довічного грошового утримання включено час перебування безпосередньо на посаді судді - 20 років 7 місяців 5 днів, а також: - проходження строкової військової служби з 29 квітня 1980 року по 05 травня 1982 року тривалістю 2 роки 6 днів; навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова на юридичному факультеті з 01 вересня 1882 року по 01 липня 1985 року тривалістю 2 роки 5 місяців; - проходження дійсної військової служби в Збройних Силах у військовій прокуратурі на посадах слідчого з 28 вересня 1988 року по 14 квітня 1994 року тривалістю 5 років 6 місяців 16 днів; - період праці в Південно-Українській транспортній прокуратурі на посаді старшого помічника Чорноморського транспортного прокурора з 15 квітня 1994 року по 17 жовтня 1994 року тривалістю 6 місяців 2 дні.

Відповідно із ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року, яка підлягає застосуванню в редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, з врахуванням положень вищенаведеної статті Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07 липня 2010 року та наявності суддівського стажу - 31 рік 28 днів ОСОБА_1 після звільнення з посади судді повинно бути призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90%, грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ України в Малиновському районі м. Одеси із заявою та відповідним пакетом документів про призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Розпорядженням УПФ України в Малиновському районі м. Одеси від 20 січня 2017 року №820501, ОСОБА_1 з 22 грудня 2016 року призначено та нараховано щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% від 28160,0 грн. суддівської винагороди, що складає 22528,0 грн. (без утримання відповідного податку та військового збору).

Вказане нарахування УПФ України в Малиновському районі м. Одеси незаконно здійснено в розмірі 80% замість 90% від 28160,0 грн. суддівської винагороди, оскільки безпідставно не включено до суддівського стажу періоди: - проходження строкової військової служби з 29 квітня 1980 року по 05 травня 1982 року тривалістю 2 роки 6 днів; - навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова на юридичному факультеті з 01 вересня 1882 року по 01 липня 1985 року тривалістю 2 роки 5 місяців; - проходження дійсної військової служби в Збройних Силах у військовій прокуратурі на посадах слідчого з 28 вересня 1988 року по 14 квітня 1994 року тривалістю 5 років 6 місяців 16 днів; - праці в Південно-Українській транспортній прокуратурі на посаді старшого помічника Чорноморського транспортного прокурора з 15 квітня 1994 року по 17 жовтня 1994 року тривалістю 6 місяців 2 дні.

Пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07 липня 2010 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, враховуючи, що на час прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07 липня 2010 року, ОСОБА_1 мав вже 14 років безпосередньо суддівського стажу, то останній підпадав під дію вказаного закону і за ним зберігалося визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Такими нормативно-правовими актами були Закон України №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» та Закон України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VІ від 07 липня 2010 року (в редакціях від 07 липня 2010 року та від 12 лютого 2015 року); постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (втратила чинність 01 січня 2012 року) із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року; Указ Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»; Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці», затверджене наказом Державної судової адміністрації України від 25 серпня 2005 року №94, зареєстроване в Мінюсті України 01 листопада 2005 року за№1314/11594.

Згідно із ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно із ч. 6 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Відповідно із п. 2.6 «Положення про порядок призначення та виплати щомісячного

грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці» затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25 серпня 2005 року № 94, зареєстрованого у Мінюсті України 01 листопада 2005 року за №1314/11594, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років зараховується, крім стажу трудової діяльності, зазначеної в частині 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів»,- стаж роботи, передбачений Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (із змінами). Відповідно до вищезазначеного Указу Президента половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах зараховується у разі навчання на денному відділенні.

Статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України, передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20 березня 2008 року №248/2008).

У той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» шляхом доповнення її пунктом 3-1 новим абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Тобто, на час дії Указу Президента №584 до стажу роботи, що давав судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Вказана норма втратила чинність з 20 березня 2008 року на підставі Указу Президента № 248/2008.

Таким чином, з 01 березня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, якою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом 2 такого змісту: «до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби». Постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратила чинність з 01 січня 2012 року.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормою прямої дії. Гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що права, свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, а також пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Конституційний суд України визначив наступний порядок виконання рішення: застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453- VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим а ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»; підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Вищенаведені норми Конституції України та зазначені рішення Конституційного Суду України свідчать про те, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи наведене, УПФУ в Малиновському районі м. Одеси при визначенні ОСОБА_1 стажу роботи на посаді судді повинно було керуватися положеннями Закону України №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» та Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VІ від 07 липня 2010 року (в редакціях від 07 липня 2010 року та від 12 грудня 2015 року); постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (втратила чинність 01 січня 2012 року); Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»; Положенням про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці», затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 р.№94, зареєстрованим в Мінюсті України 01 листопада 2005 року за №1314/11594 і визначити розмір ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання на підставі розрахунку суддівського стажу, зробленого Одеським апеляційним господарським судом, який складає 31 рік 28 днів, та довідці про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання.

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає, що УПФУ в Малиновському районі м. Одеси, вирішуючи заяву ОСОБА_1 про призначення щомісячного грошового утримання, а в подальшому й про його перерахунок та збільшення до 90%, незаконно застосувало положення ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1402-VIII, визначило ОСОБА_1 стаж роботи на посаді судді та безпідставно не включило до нього періоди проходження строкової військової служби, половину періоду навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, служби у Збройних Силах в органах військової прокуратури на слідчих посадах та період роботи в Південно-Українській транспортній прокуратурі, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу який складав - 31 рік 28 днів (з них стаж роботи безпосередньо суддею - 20 роки 7 місяців 5 днів) та є підставою для призначення довічного грошового утримання, його збільшення з 80% до 90 % від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відповідно довідки Одеського апеляційного господарського суду про заробітну плату від 22 грудня 2016 року, починаючи з 22 грудня 2016 року.

Такої ж правової позиції щодо аналогічних спірних правовідносин дотримується і Вищий адміністративний суд України в ухвалах: від 01 червня 2016 року у справі №К/9991/55900/12, від 15 травня 2014 року у справі №К/800/13240/13, від 05.11.2014 року у справі №К/9991/66912/12, від 19 листопада 2014 року у справі №К/9991/35156/11, від 09 січня 2014 року у справі №К/800/968/14, від 06 лютого 2014 року у справі №К/800/12466/13, від 16 січня 2014 року у справі №К/9991/32161/12).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст. ст. 43, 44 Закону України «Про статус суддів», ст. ст. 137, 138, 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 7-9, 11, 71, 99, 158, 160, 162, 163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження УПФУ в Малиновському районі м. Одеси № 820501 від 20 січня 2017 року.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, викладену в листі за № 46/п-1 від 22 лютого 2017 року, у призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси прийняти Розпорядження, яким зарахувати ОСОБА_1 до судового стажу роботи за вислугою років, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, виходячи із стажу 31 рік 28 днів. Здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового утримання судді, у відповідності до грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу - 31 рік 28 днів, відповідно довідки апеляційного суду Одеської області про заробітну плату, починаючи з 22 грудня 2016 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

Постанову суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Гуревський В.К.