Справа № 521/20355/16-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 521/20355/16-а

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у зв`язку з збільшенням посадового окладу на підставі довідки прокуратури Одеської області від 07.09.2016 № 449; скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси за № 6731 від 11.11.2016 про відмову у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити відповідно до вимог ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії, перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, виходячи із 90% місячного заробітку без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням наданої довідки про збільшення розміру заробітної плати внаслідок збільшення посадового окладу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси та отримує пенсію відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру». В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного фонду із заявою про перерахунок призначеної пенсії, однак відповідачем було відмовлено. Позивач з висновками пенсійного фонду про відсутність підстав для перерахунку пенсії не погодився, у звязку з чим звернувся з даним позовом в суд, в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у звязку з збільшенням посадового окладу на підставі довідки прокуратури Одеської області від 07 вересня 2016 року №449; скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі міста Одеси за №6731 від 11 листопада 2016 року про відмову у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії; зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі міста Одеси здійснити відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії, перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, виходячи із 90% місячного заробітку без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням наданої довідки про збільшення розміру заробітної плати внаслідок збільшення посадового окладу.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

04 квітня 2017 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, в якому заявник просить зупинити провадження у справі до винесення рішення Конституційним судом України за поданням Верховного суду України від 31.01.2017 року стосовно законності змін внесених у Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Відповідно до вимог статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України зупинення провадження у справі обумовлено наявністю обставин, які перешкоджають розглядові в справі до їх усунення або виконання необхідних дій.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України визначено випадки обов'язкового зупинення провадження в справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» без обмежень її максимального розміру.

Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 20.01.2017 №2 прийнято рішення про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» положенням частини першої статті 8, частин другої та третьої статті 22, частин першої та третьої статті 46 Конституції України.

Відповідно до частини 5 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Зі змісту положень частини 5 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України право на звернення до Верховного Суду України в суду з'являється у випадку виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.

Тобто, факт звернення до Верховного Суду України, а останнім до Конституційного Суду України свідчить про наявність сумніву у суду щодо відповідності закону Конституції України.

Одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема, принцип законності, який полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зобов'язаний вирішувати справи відповідно до Конституції та законів України, водночас, виникнення сумнівів у відповідності закону Конституції України фактично унеможливлює розгляд справи із дотриманням основоположних і фундаментальних принципів адміністративного судочинства.

При цьому, колегією суддів враховується, що Конституційний Суд України в пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення від 29.06.2010 №17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

За результатами розгляду конституційного подання щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» правове регулювання суспільних відносин, пов'язаних з розміром пенсії, в залежності від рішення Конституційного Суду може змінитися. Вказане свідчить про істотність результатів розгляду судом конституційної юрисдикції подання Верховного Суду України для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній адміністративній справі.

Поряд з цим, судовою колегією враховується, що оскільки процесуальний закон не містить норм, які визначали подальші процесуальні дії суду при зверненні до Верховного Суду України, вказану прогалину було усунуто приписами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», в абзаці 2 пункту 2 якої закріплено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд в будь-якій стадії розгляду справи.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України подання Верховного Суду України, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 20.01.2017 №2 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» положенням частини першої статті 8, частин другої та третьої статті 22, частин першої та третьої статті 46 Конституції України», оскільки, на думку колегії суддів, таке звернення є перешкодою для вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню, а апеляційне провадження з перегляду оскаржуваної постанови суду першої інстанції - зупиненню.

Керуючись ст. ст. 156, 160, 167, 206 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - зупинити до розгляду Конституційним Судом України подання Верховного суду України від 23.01.2017 року щодо відповідності (конституційності) абз.6 ч.15 ст.86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» положенням ч.1 ст.8, ч.2 та ч.3 ст.22, ч.1 та ч.3 ст.46 Конституції України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик