Справа № 803/1481/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року № 876/9882/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій ,-

В С Т А Н О В И В :

04 жовтня 2016 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі- Володимир-Волинська ОДПІ) за №003659302 від 22 вересня 2016 року та № 003660302 від 22 вересня 2016 року.

Також позивач просив визнати протиправними та скасувати вимогу Володимир-Волинської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 28 вересня 2016 року №Ф-003722302 та рішення №003658302 від 22 вересня 2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою від 07 листопада 2016 року Волинський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Володимир-Волинська ОДПІ подала апеляційну скаргу оскільки вважає, що суд першої інстанції неналежно дослідив докази, допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що наявна чисельність трудових осіб у позивача недостатня для здійснення послуг з навантаження, перевезення та розвантаження лісопродукції.

Тому відповідач вважає, що СГД ОСОБА_3 виписав видаткові накладні та відобразив в податковому та бухгалтерському обліку фінансово-господарські операції з ДП ,,Поліське лісове господарство без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження обєкту оподаткування, несплати податків, що призвело до втрат дохідної частини бюджету України.

Крім того, суд залишив поза увагою повязаність між посадовими особами ДП ,,Поліське лісове господарство та ФОП ОСОБА_3, а саме: згідно наказу за №45-к від 01.10.2014 р. бухгалтером ДП ,,Поліське лісове господарство призначена дружина позивача - ОСОБА_4.

За таких обставин відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі з наведених у скарзі підстав.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 23.02.2006 року. Основними видами його діяльності є лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві, лісозаготівлі, лісопильне та стругальне виробництво, неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт (т.1, а.с.134).

За період з 01.01.2014 року по 31.12.2015року ФОП ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.

За результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, оформленої актом № 260/03-02-13-36/НОМЕР_1 від 26.08.2016 року (том 1 а.с. 16-33), Володимир-Волинська ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: - №003659302 від 22.09.2016 року, яким збільшила позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 701 761,50 грн. ( 561 409,20 грн. за основним платежем та 140 352,30 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (том 1 а.с.13);

- №003660302 від 22.09.2016 року, яким визначила позивачу грошове зобов'язання зі сплати військового збору в розмірі 53 268,56 грн. ( 42 614,85 грн. за основним платежем та 10 653,71 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями(штрафами)) (том 1 а.с. 14).

Крім того, Володимир-Волинська ОДПІ надіслала позивачу податкову вимогу за № Ф-003722302 від 28.09.2016 року щодо погашення суми податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 86 391,84 грн. (том 1 а.с. 70).

Також відповідач прийняв рішення за №003658302 від 22.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 4 319,60 грн. (том 1 а.с.15).

Зазначені рішення прийняті Володимир-Волинською ОДПІ на підставі висновків про порушення позивачем: - п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, п.6 ст.128 Господарського кодексу України в частині неведення належним чином у встановленому порядку обліку доходів та витрат;

- п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.6, п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України, що призвели до заниження суми оподатковуваного доходу у сумі 2 840 990,00 грн., у результаті чого занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 42 614,85 грн.;

- п. 2, 3, 8, ст. 9 розділу ІІІ Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування, внаслідок чого занижено єдиний соціальний внесок за 2015 рік на суму 86 391,84 грн.;

- пунктів 177.2, 177.4 ст. 177, п. 176.1. «а» ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження чистого доходу в 2015 році на суму 2 840 990,00 грн. та відповідно заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 561 409,20 грн..

Таких висновків податковий орган дійшов на підставі даних перевірки про те, що ФОП ОСОБА_3 в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року надавав послуги ДП ,,Поліське лісове господарство по навантаженню, розвантаженню та перевезенню лісопродукції.

Зокрема, згідно актів виконаних робіт позивач вивіз лісосировину та продав господарству товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2906721, 00 грн., а саме: надання послуг на суму 1045644, 77 грн. з перевезення на промсклад 15039, 39 куб.м. лісової продукції; на склад - 8914, 00 куб.м. на суму 622356, 44 грн.; надання послуг із розвантаження на транспорт замовника 35661, 26 куб.м. лісової продукції на суму 1166993, 67 грн.. (2834994,88 грн.)

Згідно наданих для перевірки документів СГД ОСОБА_3 використовував у своїй господарській діяльності транспортні засоби відповідно до договору про порядок володіння та користування спільним майном від 02.12.2015 року, які зареєстровані на його дружину ОСОБА_4, а саме: УРАЛ - 375 держномер АС 0695 ВМ; УРАЛ - 375 дежномер АС 3749 ВЕ ; ЗІЛ -131 6540 держномер АС 7945 ХХ; причіп ГКБ держномер 24013 АС..

Перевезення та навантажувально-розвантажувальні роботи здійснювали: з 27.01.2015 року - ОСОБА_5; з 03.06.2015 року - ОСОБА_6; з 07.04.2015 року ОСОБА_5.

В акті перевірки контролюючий орган вказав, що проведеним аналізом актів виконаних робіт та наданих послуг встановлено, що наявна чисельність трудових ресурсів (3 особи) недостатня для здійснення вищевказаних послуг (навантаження, розвантаження та перевезення лісопродукції). Крім того, наявна певна пов'язаність між посадовими особами ДП ,,Поліське лісове господарство та позивачем, оскільки головним бухгалтером підприємства є його дружина ОСОБА_4

Таким чином, податковий орган вважає, що господарські операції між ФОП ОСОБА_3 та ДП ,,Поліське лісове господарство не були реальними, а тому отримані позивачем від підприємства кошти у сумі 2906721, 00 грн. є безповоротною фінансовою допомогою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з ДП ,,Поліське лісове господарство фактично виконувались належним чином, а тому у відповідача відсутні правові підстави для нарахування позивачу податкових зобовязань та застосування штрафних санкцій.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу (ПК) України визначає для платника податків обовязок вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Крім того, за змістом підпункту ,,а пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобовязані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобовязаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Відповідно до статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (пункт 177.1).

Обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (пункт 177.2).

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (пункт 177.3).

Фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару(пункт 177.10).

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат(підпункт 177.4.1);

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством(підпункт 177.4.2);

суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (підпункт 177.4.3);

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.3).

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оподаткуванню за вказаними у пункті 167.1 статті 167 ПК України ставками підлягає чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю фізичної особи підприємця.

Статтею 1 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що господарські операції позивача з ДП ,,Поліське лісове господарство з надання послуг по навантаженню, перевезенню та розвантаженню лісо продукції, а також з поставки товарів мали реальний характер, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами, первинними документами бухгалтерського та податкового обліку: договорами про надання послуг ( перевезення вантажів), договором купівлі-продажу, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними, актами звірки взаємних розрахунків, актами приймання-передачі, податковими та видатковими накладними, тощо.

Відповідність вказаних документів вимогам Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а податкових накладних - вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК України податковим органом не спростовується.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності віднесення позивачем витрат на загальну суму 2 840 990,00 грн. до складу витрат, повязаних з господарською діяльністю.

На користь таких висновків суду першої інстанції свідчить також постанова Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року у справі № 803/1154/16, яка набрала законної сили на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року.

Вказаною постановою встановлений факт реального виконання господарських операцій між ДП ,,Поліське лісове господарство та ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 2906721, 00 грн. за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

В силу приписів ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо протиправності визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 561 409,20 грн. з підстав заниження чистого доходу в 2015 році на суму 2 840 990,00 грн..

Оскільки висновки податкового органу щодо заниження чистого доходу не відповідають дійсності суд першої інстанції аргументовано визнав протиправним також нарахування позивачу податкових зобовязань зі сплати військового збору в сумі 42 614,85 грн., єдиного соціального внеску на суму 86 391,84 грн., а також застосування штрафних санкцій, оскільки зазначені податкові зобовязання є похідними від суми чистого доходу в розмірі 2 840 990,00 грн..

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року у справі № 803/1481/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_7

Ухвала в повному обсязі складена 03 квітня 2017 року.