Справа № 754/11076/16-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/40/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

при секретарі Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ЛОУПФУ в м. Києві) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує наступним.

Позивач перебуває на обліку в ЛОУПФУ в м. Києві та з 27.03.2014 року отримує пенсію по інвалідності, як інвалід війни 2 групи, у розмірі 80 відсотків від заробітку, згідно пункту «а» ст. 21 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка, з урахуванням максимального розміру, становила 10740,00 грн.

14.06.2016 року відповідач у своєму листі повідомив позивача про те, що його переведено з пенсії по інвалідності. як інваліда війни 2 групи, на пенсію по інвалідності, як інваліда 2 групи загального захворювання, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зменшивши розмір його пенсії до 8971,03 грн.

Позивач вважає переведення з пенсії по інвалідності, як інваліда війни 2 групи, на пенсію по інвалідності, як інваліда 2 групи загального захворювання, протиправною, а тому вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що у квітні 2016 року позивачем було подано до ЛОУПФУ в м. Києві заяву про перерахунок пенсії, відповідно до умов, визначених ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до постанови КМУ від 02.11.2006 року №1522, призначення та виплата пенсій згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснюється ГУ ПФУ в м. Києві. Крім того, позивачу було встановлено пенсійне забезпечення відповідно до умов ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не змінюючи його статусу, а тому представник відповідача вважає, що з боку ЛОУПФУ в м. Києві відсутні неправомірні дії та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, судом встановлено наступне.

З 26.09.1992 року по 31.03.2014 року позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримував пенсію, призначену згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до 31.12.2006 року за вислугу років.

Відповідно до довідки МСЕК серії №КБ-1 №003840 від 03.01.2007 року, позивачу була встановлена 2 група інвалідності довічно із зазначенням причини інвалідності, а саме: поранення, контузія, так, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов'язку (а.с. 8), внаслідок чого позивача було переведено на пенсію по інвалідності, згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі вищевказаної довідки 30.09.2009 року УПЗН Голосіївської в м. Києві РДА позивачу було видано посвідчення серії НОМЕР_1, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 7).

Пенсія, згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обчислювалась виходячи з вислуги років, що становила 15 років 6 місяців 5 днів.

Перебуваючи на пенсії, позивач продовжував працювати і на день звернення до суду мав вже більше 29 років страхового стажу, що підтверджується копією розрахунку стажу (а.с. 36) та його середньомісячний заробіток складав 17201,79 грн.

Пенсія позивача становила 17 478, 29 грн. і виплачувалась ЛОУПФУ в м. Києві із застосуванням максимального розміру 10740 грн. з 01.12.2014 року по 30.06.2016 року.

Відповідно до листа ЛОУПФУ в м. Києві від 14.06.2016 року № 5088/09/Б-361 позивача було повідомлено про те, що його переведено з пенсії по інвалідності, як інваліда війни 2 групи, призначеної відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію по інвалідності, як інваліда 2 групи загального захворювання, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зменшили його розмір пенсії до - 8971,03 грн.

Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Розміри пенсій по інвалідності для інвалідів війни визначені статтею 21 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» наступним чином: а) інвалідам війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що розмір пенсії може обчислюватися як з відповідних сум грошового забезпечення, так і з заробітку, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, згідно з вимогами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, а також згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 N 3-1, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється виключно і лише за заявою пенсіонера і відбувається з дня її подання на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що є у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З розпорядження ЛОУПФУ в м. Києві №83192 від 08.06.2016 року вбачається переведення позивача на пенсію по інвалідності за ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зазначенням причини інвалідності - «інвалід заг. захвор. (УБД)» (а.с.35).

Як було встановлено в судовому засіданні, а також даний факт не заперечується представником відповідача, позивач має статус інваліда війни 2 групи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому суд вважає, що віднесення його до статусу інваліда загального захворювання є необґрунтованим і безпідставним.

Отже, ЛОУПФУ в м. Києві всупереч вимогам нормативно-правових актів було переведено ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, змінивши статус «інваліда війни» на «інваліда загального захворювання», що призвело до неправильного обчислення пенсії позивача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Таким чином, суд приймає доводи позивача як такі, що повністю знайшли своє підтвердження в наявних у матеріалах справи доказах, та вважає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених судом фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не доведено правомірність своїх дій.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України, відповідно до приписів якої, у разі, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 94, 99, 104, 160-163, 254, 256 КАС України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини, Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсію на інший.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести обчислення пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виходячи з основного розміру пенсії визначеного ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для інваліда війни другої грипи, який становить 80 (вісімдесят) відсотків заробітку та здійснити відповідні виплати починаючи з 01 липня 2016 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її проголошення.

Головуючий