Справа № 808/4110/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року 17 год 15 хв.Справа № 808/4110/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Запорізького обласного відділення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Запорізькій області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2015, складене Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2015 прийняте за результатами перевірки позивача, оформленої актом № 525/08-15-17-02/НОМЕР_2 від 20.07.2015 з тих же підстав, що й податкові повідомлення-рішення від 07.08.2015 № та № , Вказує, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.06.2016 у справі № 808/317/16 податкові повідомлення-рішення від 07.08.2015 № та № визнано протиправними та скасовано. З огляду на викладене, позивач вважає протиправним повідомлення-рішення № від 07.08.2015, складене Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області та просить його скасувати.

Клопотанням від 13.02.2017 вх. № 4013 позивач просить суд розглянути справу в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 14.03.2017 посилається на те, що нарахування штрафних санкцій позивачу оскаржуваним рішенням складається з двох порушень, а саме штрафних санкцій нарахованих за неподання звітності в сумі 170 грн., що не було предметом розгляду по справі № 808/317/16 та нараховані штрафні санкції за недекларування єдиного соціального внеску. Вказує, що в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено, що підприємцем за 2014 рік не подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями (форма Д5), чим порушено пункт 4 частини другої статті 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Вказує, що фізична особа-підприємець є податковим агентом фізичних осіб, з якими він вступав не тільки у трудові відносини, а й у цивільно-правові, що чітко зазначено у вищевикладених нормах. Оскільки, для донарахування податку на доходи фізичних осіб важливе значення має безпосередньо отримання фізичною особою доходу, а не вид відносин, який виник між сторонами. З огляду на вищевикладене податковий орган вважає, що оскаржуване рішення винесено відповідно до діючого законодавства, а тому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта

Оскільки у судове особи, які беруть участь у справі, не прибули суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи вимоги частини першої статті 41 КАС України, відповідно до якої у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 07.07.2015 по 13.07.2015 фахівцями відповідача, згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (НОМЕР_4) з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 20.07.2015 №525/08-15-17-02/НОМЕР_4 з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 (далі - Акт перевірки).

Відповідно до висновків акту перевірки встановлені порушення: п.138.2 ст. 138 розділу ІІІ , п.177.2 ст. 177, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пп.168.1.1, п.168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. «б» п 176.2 ст.176 Податкового кодексу України та пункт 1 та 4 частини другої Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

На підставі акту перевірки відповідачем винесене рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 07.08.2015.

Згідно вищезазначеного рішення позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 1 326,23 грн.

Не погоджуючись із рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 07.08.2015, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI ( далі - Закон № 2464-VI).

Так, статтею 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Разом з тим, в частині восьмій № 2464-VI, зазначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9 Закону № 2464-VI ).

Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що фінансові санкції застосовуються до платника податків у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску.

Так, у своїх запереченнях відповідач зазначив, що нарахування позивачу штрафних санкцій рішенням № від 07.08.2015 мало місце у зв'язку з виявленням за результатам перевірки порушення пункту 1 та порушення пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Зокрема, в акті перевірки податковий орган вказує: «Перевіркою ведення обліку сум, на які нараховується єдиний внесок та достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в пп. 2.1.1 розділу 2 акту перевірки допустив заниження чистого оподатковуваного доходу, який підлягає оподаткуванню за 2014 рік - суму 75 178,87 грн. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 порушено пункт 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування..»».

Відповідно до висновків перевіряючого органу, зазначених у пункті 2.1. акту перевірки позивачем було порушено вимоги пункту 138.2 ст. 138 ІІК України та пункту 177.2 ст. 177 ПК України, а саме: включено до декларації за 2014 рік у сумі 75 178,87 грн., які понесені неправомірно.

З матеріалів справи судом встановлено, що обґрунтованість та правомірність таких висновків досліджувалась судом під час розгляду адміністративної справи № 808/317/16 за позовною заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Пологівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлень - рішень та вимоги про сплату боргу. 13.06.2016 Запорізьким окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 808/317/16, якою позовні вимоги задоволено частково. Вказана постанова набрала законної сили.02.11.2016.

Судом у постанові Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 808/317/16 зроблено висновок, що позивач мав достатній та необхідний обсяг первинних документів які підтверджують правомірність включення вказаних позивачем витрат до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем. Відповідач не врахував витрати позивача на суму 75 178 грн. та 87 коп., в зв'язку з чим збільшив суму чистого оподаткованого доходу.

У відповідності до частини першої статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, суд вважає неправомірним висновок податкового органу про порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI.

Разом з тим, в акті перевірки податковий орган також зазначив про встановлення під час перевірки факту неподання позивачем звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями (форма Д5) за 2014 рік, що є порушенням пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Так, форми та строки подання звітності передбачено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435(далі - Порядок№435).

Пунктом 2 Розділу ІІІ Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування, формують та подають звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів в спростування висновків податкового органу щодо неподання позивачем неподання позивачем звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями (форма Д5) за 2014 рік.

Відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності передбачено п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України.

Отже, за неподання або несвоєчасне подання платником податків податкової звітності передбачена фінансова відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, а саме:

- в розмірі 170 гривень, за кожне неподання (несвоєчасне подання) декларації (розрахунку) зазначені в одному акті;

- в розмірі 1020 гривень при повторному порушенні за несвоєчасне подання податкової декларації (розрахунку) платником податків незалежно від виду податку, за яке до такого платника протягом року вже було застосовано штраф за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації (розрахунку) та у період до одного року (до 365 або 366 днів - для високосного року) винесено податкове повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірним рішення про нарахування штрафних санкцій № від 07.08.2015 в частині нарахування позивачу штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн. за неподання податкової звітності.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Податковим органом доведено на підставі належних та допустимих доказів обгрунтованість нарахування позивачу оскаржуваним рішенням штрафних санкцій у розмірі 170 грн. В іншій же частині рішення про застосування штрафних санкцій № від 07.08.2015 винесено неправомірно, відтак в цій частині його слід визнати протиправним та скасувати.

За викладених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 07.08.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, складене Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 1 156 (одна тисяча сто п'ятдесят шість) гривень 23 (двадцять три) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 480 (чотириста вісімдесят) гривня 55 (п'ятдесят п'ять) коп. за рахунок бюджетних асигнувань Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Запорізькій області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко