Справа № 335/1123/17
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1123/17 2-а/335/106/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 4 УПП у м. Запоріжжя ДППНП України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 4 УПП у м. Запоріжжя ДППНП України лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просив визнати дії відповідача щодо встановлення в діях позивача порушень дії знаку 3.21 додатку № 1 ПДР України, що передбачає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнати дії відповідача щодо винесення постанови серії АР № 159465 від 18.01.2017 року незаконними, визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 159465 від 18.01.2017 року, складену відповідачем відносно позивача за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки дане правопорушення він не вчиняв.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи на недотримання позивачем дії дорожнього знаку 3.21 додатку № 1 ПДР України, що передбачає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, згідно постанови АР № 159465 від 18.01.2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення дії знаку 3.21 додатку № 1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Із вказаної постанови вбачається, що 18.01.2017 року о 05 год. 00 хвилин в м. Запоріжжя, керуючи транспортним засобом ЗАЗ, ТF699Р ЗНТ, номерний знак НОМЕР_1, позивач здійснив виїзд на вул. Котляревського з прилеглої території АЗС за адресою вул. Котляревського 1а, чим порушив вимоги знаку 3.21 додатку № 1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що було застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу 225 грн.

Скасування вказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом судового розгляду.

Позивач, свої позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, обґрунтовував у своїй позовній заяві та поясненнях у судовому засіданні тим, що в зазначений у постанові день та час він не керував транспортним засобом ЗАЗ, ТF699Р ЗНТ, номерний знак НОМЕР_1, за кермом автомобіля знаходився інший чоловік, також зазначив, що при виїзді на вул. Котляревського з прилеглої території АЗС за адресою вул. Котляревського 1а, м. Запоріжжя відсутній дорожній знак 3.21 додатку № 1 ПДР України „Виїзд заборонено додатку 1 до ПДР України, також посилався на порушення відповідачем вимог щодо оформлення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні позивач у якості свідка (за клопотанням представника позивача) суду пояснив, що за кермом автомобіля ЗАЗ, ТF699Р ЗНТ, номерний знак НОМЕР_1 він в зазначений у постанові день та час не перебував, правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність;адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, саме відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Так, з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського неможливо встановити факт порушення ПДР саме позивачем, адже фактично фіксація відео починається з моменту зупинки автомобіля, тоді як сам момент скоєння адміністративного правопорушення відповідачем зафіксовано не було.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення (порушення вимог дорожнього знаку 3.21 додатку № 1 ПДР України) інспектором патрульної поліції зафіксовано лише візуально під час здійснення контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху ПДР України, а тому суд зазначає, що вказаний спосіб не є належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а відтак не може бути використаний відповідачем як засіб доказування у суді.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, відповідач мав вжити заходів щодо встановлення незацікавлених та безсторонніх свідків виявленого порушення.

З пояснень особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, які зафіксовані на відео, вбачається, що остання не погоджується з вчиненням адміністративного правопорушення, а відповідно свою вину не визнає.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що всупереч приписам ст. 283 КУпАП в постанові про накладення адміністративного стягнення не конкретизовано детальне місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме зазначено: м. Запоріжжя, вул. Котляревського 1а, тоді як в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось відповідачем, що при виїзді з вул. ОСОБА_3 (вул. Ватутіна) на вул. Котляревського в м. Запоріжжя дорожній знак 3.21 ПАТ „СМЕП „Символ не встановлювався (довідка ПАТ „СМЕП „Символ від 04.04.2017 року), з огляду на що не видається за можливе ідентифікувати реальне місце вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані недоліки додатково свідчать про невідповідність постанови про адміністративне правопорушення приписам чинного законодавства, що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Враховуючи те, що відповідачем, всупереч ст. 71 КАС України, не доведено, із зазначенням конкретних доказів, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про протиправність складеної відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд зазначає, що вимоги позивача відносно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та про визнання дій відповідача незаконними задоволенню не підлягають, тому як адміністративний суд, що розглядає справу, у відповідності до ст. 105 КАС України не наділений відповідними повноваженнями.

Керуючись ст.ст. 105, 158-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 4 УПП у м. Запоріжжя ДППНП України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 159465 від 18.01.2017 року, складену інспектором роти № 1 батальйону № 4 УПП в м. Запоріжжі ДПП ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Ю.В.Геєць