Справа № 522/1950/17
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/1950/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Нікітіна С.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження на підставі ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив зобов'язати відповідача виплатити позивачу заборгованість зі сплати щорічної грошової допомоги до 5 травня в сумі 7066 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн..

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням від 1 грудня 2004 року серії НОМЕР_1, а тому на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі дев'яти мінімальних пенсій за віком. Проте, за 2016 рік зазначена допомога була нарахована та виплачена відповідачем у значно меншому розмірі. 5 липня 2016 року позивач звернувся до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою щодо доплати суми коштів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, однак листом від 25 липня 2016 року за № 01-П-1076/1-у/о відповідачем відмовлено позивачу у задоволенні названої заяви. На думку позивача, дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради є протиправними.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, позивач, з урахуванням доповнень до апеляційної скарги, зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, суд не застосував належний інструментарій при формуванні резолютивної частини постанови. При наявності достатніх підстав у справі суд прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, чим порушено ст. 40 Конституції України. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням від 1 грудня 2004 року серії НОМЕР_1.

Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради позивачу у 2016 році виплачена щорічна грошова допомога до 5 травня, як інваліду війни 2 групи, в розмірі 2600 грн..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги до 5 травня за 2016-й рік проведено відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства, а тому вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції до 28 грудня 2007 року) щорічно до 5 травня інвалідам війни II групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно частинам 1 та 4 ст. 17-1 названого Закону вказану виплату здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Разом з цим, пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (набрав чинності з 1 січня 2015 року) розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказані зміни Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися, а тому є чинними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни II групи - 2600 грн. (пп. 1 п. 1 Постанови).

Як встановлено матеріалами справи, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради у 2016 році виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 2600 грн., тобто у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України на 2016 рік.

За таких даних, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача доплатити позивачу невиплачену, на думку останнього, частину допомоги в сумі 7066 грн. є правильним, що свідчить також про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10000 грн..

При цьому апеляційний суд враховує, що Конституційний Суд України в п. 2.2 рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначив, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Конституції України).

У названому рішенні Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Наведена правова позиція Конституційного Суду України повністю узгоджується з правовою позицію Європейського суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року за заявою № 43331/12 Валентини Ніканорівни Великоди проти України.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко