Справа № 755/496/17
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/496/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Просить суд визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови здійснити перерахунок та підвищення пенсії до прожиткового мінімуму ОСОБА_1 та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати починаючи з 01 вересня 2015 року а саме - з 01 вересня 2015 року - 1074 грн., з 01 січня 2016 року - 1074 грн., з 01 травня 2016 року - 1130 грн., з 01 грудня 2016 року - 1247 грн. з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої їй пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом та зобов'язати надалі проводити виплати відповідно до ст. 46 Конституції України та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому прожиткового мінімуму, для осіб які втратили працездатність.

Позивач мотивувала заявлені вимоги тим, що перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком в мінімальному розмірі 949,00 гри., розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-УІ.

З 01 вересня 2015 р. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 17.09.2015 року № 704-УІІІ в ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-УІП були внесені наступні зміни: «Установити у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 вересня 2015 року -1074 гривні». В грудні 2015 року був прийнятий та вступив у дію Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII. В ст.7 цього Закону задекларовано новий рівень прожиткового мінімуму, а саме: «Установити у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1130 гривень, з 1 грудня 2016 року -1247 гривень».

Оскільки пенсія Позивачці залишилася на рівні 949 грн., тобто в розмірі меншому, ніж встановлений законодавством України прожитковий мінімум для непрацездатних осіб - Позивачка звернулася до Відповідача із заявою про підвищення та перерахування пенсії.

Листом від 05.12.2016 року Відповідач відмовив Позивачу у перерахунку та виплаті пенсії в розмірі мінімального прожиткового рівня для непрацездатних, мотивуючи свою відмову тим, що коли на момент призначення загальний страховий стаж склав менше 20 років, тому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. №265 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 р. №112) мінімальний розмір пенсійної виплати склав ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, суми індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною від 23.04.2012 р. №327 незалежно від факту роботи для осіб, що отримують за віком з 01.09.2015 року складає 949,00 грн.

Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до суду надано письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно частини другої статті 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

У відповідності з ч. 3 ст. 46 Конституції Українипенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У статті 22 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що з 07.04.2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком в мінімальному розмірі 949,00 гри., розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-УІ.

11.11.2016 р. позивачка звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві із заявою про підвищення та перерахування пенсії.

Листом від 05.12.2016 року Відповідач відмовив Позивачу у перерахунку та виплаті пенсії в розмірі мінімального прожиткового рівня для непрацездатних, мотивуючи свою відмову тим, що коли на момент призначення загальний страховий стаж склав менше 20 років, тому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. №265 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 р. №112) мінімальний розмір пенсійної виплати склав ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, суми індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною від 23.04.2012 р. №327 незалежно від факту роботи для осіб, що отримують за віком з 01.09.2015 року складає 949,00 грн.

Стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) визначає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цимЗаконом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

У відповідності до ч.2 статті 28 Закону, за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Крім того, пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 26 березня 2008 р. N 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Пунктом 1 вказаної Постанови установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в інвалідів (у тому числі дітей-інвалідів) прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, та в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії та державної соціальної допомоги у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Згідно нарахувань, які проводяться відповідачем, основний розмір пенсії за віком позивача складає 482,84 грн., доплата до прожиткового мінімуму - 160,37 грн., державна адресна допомога - 269,58 грн., підвищення за відстрочку ст. 29 ч. 3 - 36,21 грн., а всього 949 грн.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1, загальний робочий стаж останньої становить 20 років 4 місяці 29 днів, згідно розпорядження на перерахунок пенсії позивачу з 01.09.2015 року виданого Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві.

Отже, оскільки згідно положень ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, цим же Законом та підзаконними нормативними актами не встановлено такий же розмір мінімальної пенсії за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж 30 років у жінок, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 46Конституції України, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету міністрів України від 26 березня 2008 р. N 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 100, 160-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва у 10-ти денний термін з дня отримання копії постанови.

Суддя: