Справа № 806/2209/16
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/2209/16

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м.Житомир справа № 806/2209/16

категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участю: представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новоград-Волинський каменедробильний завод" до Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення

встановив:

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві і додаткових поясненнях по справі та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи Головним управлінням ДФС у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 14.06.2016 № 16/06-30-14-01/37808240.

У висновках акту перевірки вказано позивачем було допущено порушено п.5, п.7 П(С)БО 15 "Доходи", затверджених наказом Міністерства фінансів України за №290 від 29.11.99, п.11, п.16, п.19 П(С)БО 16 "Втрати", затверджених наказом Міністерства фінансів України за №318 від 31.12.99, п.4, п.8 П(С)БО 21 "Вплив змін валютних курсів", затверджених наказом Міністерства фінансів України за №193 від 10.08.2000, п.2.15 та п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України за №88 від 24.05.95, п.134.1 ст.134 ПК України в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 274036,00 грн.

У ході судового розгляду справи було встановлено, що 23 травня 2014 року між ТОВ "Ойл-Трейдінг" та ТОВ "Новоград-Волинський каменедробильний завод" було укладено Угоди про переведення боргу по договору позики № 1 /09z від 22.09.2006.

В подальшому до вказаної угоди було укладено ряд додаткових угод, зокрема 06.08.2014 було укладено додаткову угоду згідно з якою сторони підтверджують залишок вказаної заборгованості, що виникла у зв’язку з укладанням Додаткової угоди № 6 від 27 травня 2014 року до Договору позики № 1/09z від 22.09.2006, Угоди про переведення боргу від 23 травня 2014 року за вказаним договором становить 5 562 612,70 грн. та має бути погашена у строк до 31.12.2017 року.

Позиція контролюючого органу ґрунтується на тому, що "Новоград-Волинський каменедробильний завод" занижено доходи за 2015 рік від невизначення підприємством операційної курсової різниці від монетарної статті балансу по операції з переведення боргу по валютному кредиту з Первісного Боржника (ТОВ "Ойл-Трейдінг") на Нового Боржника (ТОВ "НВ КДЗ") на загальну суму 3 683 920,93 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 П(С)БО 21 операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на дату здійснення операції (дату визнання активів, зобов'язань, власного капіталу, доходів і витрат).

Тобто первинним критерієм для визначення обов’язку для застосування курсових різниць є первісне визнання операції саме в іноземній валюті. Зазначена операція (визначення розміру компенсації внаслідок переведення боргу) відповідно до даних бухгалтерських обліків при первісному визнанні відображена по рахунку 3772 "Розрахунки з іншими дебіторами" в національній валюті.

Для такого визнання необхідно враховувати істотні умови договорів, контрактів, на підставі яких вчиняються такі операції. Аналізуючи зміст матеріалів перевірки, необхідно зробити висновок про те, що працівниками податкового органу викладене власне тлумачення умов договору, яке нав’язується сторонам договору, шляхом складання акту перевірки та викладених в його змісті висновків. Такі дії податкового органу є втручанням в господарську діяльність суб’єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Внаслідок укладання договору про переведення боргу по договору позики № 1/09/z від 22.09.2006 року було припинено зобов’язання ТОВ "Ойл-Трейдінг". Датою такого повного припинення зобов’язання є 23.05.2014 року. З дати припинення зобов’язання на підставі укладеного договору про переведення боргу первісний боржник та новий боржник узгодили розмір компенсації, яку було відображено в змісті додаткової угоди. За погодженням сторонами визначено остаточний, незмінний розмір компенсації (тверду грошову суму визначену в національній валюті). Метою визначення еквіваленту в іноземній валюті є необхідність підтвердження того факту, що розмір компенсації в повному обсязі відповідає сумі переведеного боргу станом на відповідну дату. Тобто, узгоджена воля сторін, в момент укладання додаткової угоди, була направлена на визначення розміру компенсації в національній валюті. Зазначений факт підтверджується даними бухгалтерського обліку підприємств, сторін договору, актами звірки, угодою про припинення зобов’язань зарахуванням зустрічних вимог від 06.08.2014 року. Вимогами ст. 213 ЦК України передбачена можливість тлумачення договорів виходячи з намірів сторін. Зважаючи на поведінку сторін, зокрема відображення зазначеної операції в бухгалтерському обліку по рахунку 3772 "Розрахунки з іншими дебіторами" в національній валюті є підтвердженням наміру про визначення зобов’язання в змісті договору в національній валюті. Підтвердженням узгодження такої позиції є також той факт, що сторонами зазначена умова не оспорювалась і є чинною. Навіть позиція податкового органу в частині підтвердження правомірності припинення зобов’язань зарахуванням зустрічних вимог саме в національній валюті, без врахування курсових різниць доводить зазначений факт.

Висновок контролюючого органу викладений в змісті акту перевірки фактично докорінно змінює правову природу укладеного договору. Зобов’язання по сплаті компенсації не є кредитним та не є по своїй природі позикою.

Курсова різниця відповідно до своєї суті має визначатись та застосовуватись по договорах, контрактах в змісті яких зобов’язання (оплата вартості товарів, послуг, суми кредитних коштів) визначено безпосередньо в іноземній валюті. Застосування курсових різниць зумовлено необхідністю відображення різниці між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах у взаємовідносинах між резидентами та нерезидентами.

Тобто, сфера застосування курсових різниць обмежена виключно взаємовідносинами між сторонами резидентом та нерезидентом. Така специфіка зумовлена використанням суб’єктами в своїй діяльності різних платіжних засобів (валют).

Суд вважає за необхідне наголосити, що валютою виконання зобов’язань ТОВ "Ойл-Трейдінг" та ТОВ "НВ КДЗ" визначили у національну валюту України - гривню.

Також слід вказати, що у акті перевірки контролюючий орган визнає, що внаслідок проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог сума боргу ТОВ "Ойл-Трейдінг" перед ТОВ "НВ КДЗ" зменшилася на 2924471,00 грн., та надає оцінку вказаним зобов’язанням саме у гривні.

Таким чином, дебіторська заборгованість ТОВ "Ойл-Трейдінг" перед TOB "НВ КДЗ" в гривневому еквіваленті не підпадає під визначення монетарної статті балансу підприємства та не має бути перерахована на дату балансу, як заборгованість перед нерезидентом в іноземній валюті.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем у ході судовгго розгляду не було доведено правомірність оскаржуваного рішення, висновки контролюючого органу викладені у акті є безпідставними, ґрунтуються на невірному трактуванні норм законодавства, а тому позов є обґрунтованим та його слід задовольнити, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення слід скасувати.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Новоград-Волинський каменедробильний завод" задовольнити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 21 березня 2017 р.