Справа № 166/46/17
Суддя: Лозицький С. О.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 166/46/17
номер провадження 2-а/166/20/17
ПОСТАНОВА

іменем України

16 лютого 2017 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Лозицького С.О.,

за участю секретаря Заєць Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ратне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС Державної митної служби України про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №3801/20911/16 від 28.09.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС Державної митної служби України (надалі Відповідача) про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №3801/20911/16 від 28.09.2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до постанови від 28.09.2016 року в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил №3801/20911/16, його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (надалі - МК України) та накладено адміністративне штраф у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 8500,00 грн.

Позивач вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

Згідно припису ст. 523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Проте, як вбачається з оскарженої постанови, вона були винесена «в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2О.».

Таким чином, Позивач вважає, що законом не передбачено права тимчасово виконуючого обовязки заступника начальника митниці, на розгляд від імені митниць справ про порушення митних правил.

З огляду на наведене, на думку Позивача, адміністративна справа відносно нього розглянута неуповноваженою особою, що є підставою для скасування оскарженої постанови.

Окрім того, у поданому адміністративному позові серед підстав для його задоволення, ОСОБА_1 визначив і ту обставину, що Позивач не отримував протокол про порушення митних правил, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову.

Також ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду адміністративної справи, внаслідок чого 28.09.2016 року розгляд справи відбувся за його відсутності.

За таких обставин, Позивач зазначає, що порушення порядку повідомлення та розгляду справи є самостійною підставою для скасування оскарженої постанови в справі про порушення митних правил та задоволення даного позову, оскільки Відповідачем не забезпечено його право бути присутнім під час розгляду справи. У звязку з цим, Позивач вважає, що він був позбавлений права подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тощо.

Окрім того, Позивач вважає, що на день винесення Відповідачем оскаржуваної постанови давно минув, передбачений ст. 467 МК України, строк для накладення адміністративного стягнення.

Представник Позивача та Позивач в судове засідання зявились, позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та просили позовні вимоги задовольнити.

Представник Львівської митниці ДФС у судове засідання не зявився, подав письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що порушення, передбачене ч. 3 ст.470 МК України, вчинене Позивачем, є триваючим, що підтверджується відповідною правовою позицією Вищого адміністративного суду України.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.2 КАС Українизавданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних, управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статей 90, 95 МК Українитранзитом визначається митний режим, відповідно до якого товари та / або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

За порушення строків, визначених ст.95 МК Українивстановлена відповідальність, передбачена ст.470 МК України.

У відповідності до ч. 3 ст.470 МК Україниперевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що постановою В. о. заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 від 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.470 МК Українита накладено стягнення в у виді штрафу у розмірі 8500,00 гривень.

Відповідно до вищезазначеної постанови, ОСОБА_1 03.06.2013 року через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Mitsubishi» VIN JMB0NV440TJ001233, реєстраційний номер RJA 31004, в митному режимі «транзит». Станом на 01.09.2016 року з митної території України Позивач транспортний засіб не вивіз, чим порушив встановлені ст.95 МК України, строки.

Вказаний автомобіль, з урахуванням вимог ст.95 МК України, підлягав вивезенню з митної території України в строк до 13.06.2013 року.

Згідно з інформацією в ПІК «Інспектор» та ЄАІС ДФС України і за результатами службового розслідування, проведеного ЛМ ДФС, встановлено, що станом на 31.08.2016 року транспортний засіб «Mitsubishi» VIN JMB0NV440TJ001233, реєстраційний номер RJA 31004, з території України вивезений не був.

Окрім того, як вбачається з Акту службового розслідування від 08.04.2016 року, органи ДФС володіли інформацією щодо невивезення Позивачем зазначеного автомобіля ще 24.02.2016 року, що зафіксовано у листі Департаменту аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням ДФС України №149/99-99-26-03-01-18.

Так, відповідно до мотивувальної частини вказаного Акту, листом Департаменту аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням ДФС України №149/99-99-26-03-01-18 від 24.02.2016 року, з якого вбачається, що вказаний підрозділ ДФС повідомив, що за інформацією, отриманою з використанням Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів, які перетинають кордон (система «Аркан»), факту перетину державного кордону України в тому числі автомобілем марки «Mitsubishi» VIN JMB0NV440TJ001233, реєстраційний номер RJA 31004, не зафіксовано.

З огляду на наведене, днем виявлення адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 є 24 лютого 2016 року. Таким чином, строк, протягом якого можна притягнути ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності, сплив 24.08.2016 року.

Водночас частина 1 статті 467 МК України передбачає, що, якщо справи про порушення митних правил, відповідно до статті 552 цього Кодексу, розглядаються митними органами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через 6 місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду митними органами справи про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485цього Кодексуне пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих порушень.

З аналізу наведених положень вбачається, що порушення митних правил, визначене нормою ст.470 МК України, віднесене до триваючих, отже адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбачене у ч. 3 ст.470 МК Україниможе бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

За таких обставин, доводи Позивача, визначені як одна з підстав для задоволення позову, про те, що дане правопорушення не є триваючим, визнаються Ратнівським районним судом Волинської області необґрунтованими, та такими, що не можуть слугувати підставою для його задоволення.

Разом з цим, посилання Відповідача на те, що днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил, також не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову у даній справі, оскільки чинне законодавство жодним чином не повязує момент фіксації правопорушення у протоколі з моментом, коли особі стало відомо (чи могло бути відомо) про вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, Львівська митниця ДФС зазначені доводи спростовуються й тією обставиною, що в органах ДФС України існує єдина автоматизована інформаційна система, а сама система органів ДФС України являє собою цілісну структуру, до складу якої входить, в тому числі й Департамент аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням ДФС України.

Окрім того, матеріали справи містять документи, які містять взаємовиключну інформацію щодо факту вчинення самої події адміністративного правопорушення.

Так, як було зазначено вище, згідно з інформацією в ПІК «Інспектор» та ЄАІС ДФС України а також враховуючи результати службового розслідування, проведеного ЛМ ДФС, транспортний засіб «Mitsubishi» VIN JMB0NV440TJ001233 станом на 31.08.2016 року, реєстраційний номер RJA 31004, з території України вивезений не був.

Разом з цим, відповідно до інформації, яка міститься у витягу з даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту, сформованого державним інспектором ВМОМ МП «Грушів» - ОСОБА_3, транспортний засіб «Mitsubishi» VIN JMB0NV440TJ001233 11.08.2014 року о 18:56 годині року, під керуванням ОСОБА_1, перетнув державний кордон України в напрямку «виїзд».

Таким чином, Суд дійшов висновку про те, що матеріали справи містять взаємовиключну інформацію щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 1 ст. 70 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Окрім того, посилання Відповідача у справі на ту обставину, що за результатами перерахунку контрольних талонів у відповідних конвертах (теках) з метою перевірки на предмет відповідності їх кількості, кількості пропущених за межі території України «зелений коридор» транспортних засобів, наведений вище транспортний засіб державний кордон в напрямку виїзду за межі території України, не перетинав, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову у даній справі, оскільки інформація, отримана Відповідачем таким шляхом, носить субєктивний характер, а відсутність відповідного талону, який підтверджує факт вїзду-виїзду автомобіля на територію пункту пропуску та з неї, відповідно, не є належним доказом вчинення Позивачем відповідного правопорушення, зважаючи окрім того, й на те, що дана обставина спростовується й згаданими вже даними витягу, сформованого Диспетчером ЗМК та Пасажирського пункту, складеного сформованого державним інспектором ВМОМ МП «Грушів» - ОСОБА_3 Окрім того, Суд звертає увагу й на ту обставину, що між моментом перерахунку талонів та моментом, коли вказані талони були поміщені у відповідні теки та опломбовані існує розрив у проміжку часу, протягом якого вказані талони і могли бути втрачені.

Тобто, сама по собі відсутність у теці талону, який видавався особі при вїзді у пункту пропуску та повертався нею відповідній службовій особі при виїзді з нього, не може слугувати доказом, який підтверджує обставину вчинення Позивачем правопорушення.

Зазначене вище свідчить про наявність обставин, які виключають можливість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення у звязку із закінченням на момент винесення оскаржуваної постанови строків, передбачених ст.467 МК України, а також недоведеністю Відповідачем наявності самої події правопорушення та вчинення його Позивачем у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана у справі постанова про порушення ОСОБА_1 митних правил №3801/20911/16 від 28.09.2016 року та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень підлягає до скасування, оскільки на момент її винесення закінчились строки накладення адміністративного стягнення а також у звязку з недоведеністю самого факту вчинення такого правопорушення.

Окрім того, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, відповідно до припису ст.94 КАС України з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №3801/20911/16 від 28.09.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень за порушення вимог ч. 3 ст.470 МК України, винесену в.о. начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2.

Управлінню Державного казначейства України в Ратнівському районі із Державного бюджету України шляхом безспірного списання із рахунку бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ратнівський районний суд Волинської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Лозицький