Справа № 823/429/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

06 квітня 2017 року Справа № 823/429/17

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 (у Тальнівському районному судді Черкаської області в режимі відеоконференції),

представника відповідача та третьої особи 2 - Гринюк Т.Б. (за довіреностями),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Тимошенко В.П. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

20.03.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

1) визнання протиправною бездіяльності начальника відповідача Зінник С.М., пов'язану із невжиттям дій щодо преміювання позивача за підсумками роботи у лютому-квітні 2016 року;

2) зобов'язання відповідача прийняти рішення та вчинити дії щодо преміювання та виплати позивачу премії за підсумками роботи у лютому-квітні 2016 року;

3) зобов'язання відповідача під час нарахування відповідних платежів провести їх з урахуванням п.4 постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення";

4) зобов'язання відповідача сплатити належні платежі до Державного бюджету України та державних цільових фондів з донарахованих сум та забезпечити подання належної звітності до контролюючих органів і провести відповідні перерахунки попередньо виплачених платежів з урахуванням рішення суду.

5)зобов'язання керівника відповідача протягом 7 днів з дня набрання постановою суду законної сили подати Черкаському окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення суду;

6) винести окрему ухвалу, якою зобов'язати відповідача та правління Пенсійного фонду України усунути причини та умови, що сприяли порушенню закону в частині виплати заробітної плати;

7) постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

05.04.2017 позивач засобами електронного зв'язку надіслав на адресу суду заяву про відвід головуючому судді Тимошенко В.П. В обґрунтування її зазначив, що під час підготовки до судового розгляду у позивача виникли сумніви у неупередженості судді, що відповідно до ч. 2,3 ст. 30 та п.4 ч.1 ст. 27 КАС України є підставою заяви про її відвід. Зазначені сумніви спричинені тим, що суддя Тимошенко В.П. будучи головою у складі колегії судді 17.10.2016 ухвалила постанову, якою у задоволенні позовних вимог у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - голова правління Пенсійного фонду України Зарудний Олексій Борисович, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, відмовлено повністю. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2016 скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17.10.2016, а позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Позивач вважає, що суддя Тимошенко В.П. не може гарантувати розгляд справи по суті об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано.

Позивач в судовому засідання підтримав свою заяву та просив її задовольнити. При цьому позивач посилається на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Представник відповідача заперечила проти задоволення заяви позивача про відвід судді.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 3 статті 30 КАС України, відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Підстави для відводу визначені частиною 1 статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться:

1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Підстави для відводу, що наведені у частині 1 цієї статті, є вичерпними.

Щодо відводу судді на підставі пункту 4 статті 27 КАС України, тобто за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, то суд зазначає таке.

Чинним законодавством не розкрито поняття "інші обставини", а відтак воно є оціночним.

Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд вказує, що однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, головною метою якого є відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є обґрунтовані сумніви.

Також суд зазначає, що згідно із статтею 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

В практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб'єктивний та об'єктивний аспекти.

При цьому щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об'єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» Суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Також суд вказує, що у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні будь-які підстави та обставини, задля того, щоб піддати сумніву об'єктивність і неупередженість суду, якому заявлено відвід, відтак жодним чином не вбачається неможливість винесення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення у вказаній справі з урахуванням принципів змагальності та процесуальної рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також принципу публічності.

Керуючись ст.ст 27, 28, 31, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Тимошенко В.П. у адміністративній справі №823/429/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст ухвали виготовлено 07 квітня 2017 року