Справа № 175/4798/16-а(2-а/175/114/16)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Ребров С.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2017 рокусправа № 175/4798/16-а(2-а/175/114/16)
Приміщення суду за адресою: м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року у справі №175/4798/16-а(2-а/175/114/16) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області (далі - відповідача), в якому просила:

- визнати протиправними дії та розпорядження відповідача від 22 листопада 2016 року про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання, визначення її стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов'язати відповідача починаючи з 08 вересня 2016 року призначити та виплатити їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08 вересня 2016 року вона є суддею у відставці. 16 вересня 2016 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання. Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від суддівської винагороди починаючи з 15.09.2016 року. Проте вона має стаж, який дає право на відставку та довічне грошове утримання - 27 років 2 місяці 25 днів, що дає їй право на довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, а тому дії та розпорядження відповідача щодо визначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% від суддівської винагороди є неправимірними.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії та розпорядження відповідача від 22 листопада 2016 року про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, визначення її стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області починаючи з 08 вересня 2016 року призначити та виплатити позивачу, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус судців» в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу відмовлено.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на користь позивача судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову позивачу відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 15.09.2016 року позивач у звязку з виходом у відставку згідно наказу Апеляційного суду в Дніпропетровській області від 12.09.2016 року звернулась до відповідача із заявою та документами на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно трудової книжки позивача вона з 22.09.1999 року призначена на посаду судді, на якій працювала на дату звільнення 15.09.2016 року, загальний стаж роботи становить 35 років 13 днів, в тому числі на посаді судді 17 років 2 місяці 25 днів, інший стаж роботи є загальним, а не стажем на посаді судді.

Отже, стаж роботи позивача на посаді судді не перевищує 20 років, в звязку з чим підстави для застосування іншої відсоткової ставки ніж 80% від грошового утримання судді відсутні.

Враховуючи вищевикладене, призначаючи позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від її суддівської винагороди управління діяло законно та обґрунтовано, а тому у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_2

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що ОСОБА_2, з червня 1999 року по листопад 2009 року працювала суддею Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, з грудня 2009 року - суддя апеляційного суду Дніпропетровської області.

19 травня 2005 року обрана на посаду судді безстроково та згідно постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року звільнена у відставку у звязку з поданням заяви про відставку.

Згідно наказу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.09.2016 року №149/к ОСОБА_2 відраховано 15 вересня 2016 року зі складу суддів апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від суддівської винагороди починаючи з 15.09.2016 року.

Згідно з ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено: Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

У відповідності до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Відповідно до статті 111 Закону України №2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про відставку) суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Згідно із статтею 120 цього Закону суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Стаття 135 Закону №2453-VI передбачає, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України №2453-VI (в первісній редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Отже, право на відставку у судді за положеннями Закону України №2453-VI може виникати лише за умови наявності стажу роботи на посаді судді, або прирівняного до нього згідно вимог статті 135 цього Закону. Однак, таке право не підлягає обмеженню, якщо воно вже набуте, ще до набрання чинності Закону №2453-VI.

Тобто, при визначенні позивачу розміру довічного грошового утримання, відповідачем не враховано, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми законодавства, які діяли на зазначений період часу.

До набрання чинності Законом України №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ Про статус суддів (далі - Закон №2862).

Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України Про статус суддів зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XІI, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім цього, відповідно до пункту 3.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судців» від 03 вересня 2005 року №865 судді має зараховуватися половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та період проходження строкової військової служби.

Надаючи аналіз вказаних положень, судді які були призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Закону України №2453-VI зберігають порядок визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 квітня 2016 року по справі №800/463/15, який у відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС України має бути врахований судом при застосуванні наведених норм права.

З трудової книжки позивача вбачається, що крім стажу роботи на посаді судді, вона має також стаж на посаді помічника прокурора Ленінського району міста Дніпропетровська з січня 1989 року до серпня 1996 року, старшого помічника прокурора Ленінського району міста Дніпропетровська з серпня 1996 року до квітня 1999 року та помічника прокурора Ленінського району міста Дніпропетровська з квітня 1999 року до червня 1999 року.

Тобто, ОСОБА_2 має стаж, що дає право на відставку та довічне грошове утримання - 27 років 2 місяці 25 днів, що дає їй право на 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Необхідність зарахування позивачу стажу на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора до стажу роботи на посаді судді також підтверджено у рішенні Вищої ради юстиції від 20.07.2016 року №1493/0/15-16 Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

Необхідно зазначити, що за правовою позицією Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01.07.2014 року по справі №21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що про неправомірність дій та розпорядження відповідача щодо визначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% від суддівської винагороди лише із стажу на посадах судді без врахування її стажу на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора, які дають їй право на щомісячне довічне грошове утримання 90% від суддівської винагороди, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 без обмеження граничного розміру.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині вимог, в задоволенні яких було відмовлено сторонами не оскаржується, то воно підлягає залишенню без змін.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість та законність позовних вимог ОСОБА_2 та наявість підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді адміністративного позову судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених обставин судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року у справі №175/4798/16-а(2-а/175/114/16) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_3