Справа № 552/877/17
Суддя: Турченко Т. В.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/877/17
Провадження № 2-а/552/67/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2017 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Павленко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання виплатити недоплачену грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И В :

16 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобов»язання виплатити недоплачену грошову допомогу. В своєму позові посилався на те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням ветерана війни - учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 24.04.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. На початку грудня 2016 року від своїх бойових товаришів він дізнався про те, що щорічна разова грошова допомога до 05 травня виплачується не в повному обсязі. З цього приводу 22.12.2016 року він звернувся з письмовою заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради. Вважає, що повинен був отримати в 2016 році 5 650 гривень. Однак в 2016 році він отримав 920 гривень. Недоплата склала за 2016 рік 4 730 гривень. В листі за №08-03/12168 від 23.12.2016 року на його звернення до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради у перерахунку грошової допомоги йому було відмовлено. З даною відмовою він не згоден. Тому звернувся в суд за захистом своїх прав. Просив суд визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради щодо недоплати йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік. Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому, ОСОБА_1, недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат, в сумі 4 730 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради Мартиненко А.П. з позовом не згодна. Просила суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 01.03.2017 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області.

Представник Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Дорошенко О.В. з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради Мартиненко А.П., представника Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Дорошенко О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням ветерана війни - учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 24.04.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.8).

У 2016 році позивачу виплачено щорічну грошову допомогу до 05 травня в сумі 920 грн., про що свідчить інформація Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо виплати щорічної грошової допомоги до 9 травня та не заперечується позивачем, оскільки кошти зараховані на рахунок позивача у відділенні АТ «Ощадбанк» 08.04.2016 року (а.с.35).

Не погоджуючись з даною виплатою, позивач 22.12.2016 року звернувся з заявою до керівника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради про проведення перерахунку разової грошової допомоги за 2016 рік та просив Управління виплатити недоплачену суму, яка становить 4 730 гривень (а.с.9).

В своєму листі від 23.12.2016 року за №08-03/12168 Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щорічної грошової допомоги до 5 травня (а.с.10-11) з підстав передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку правомірності дій відповідачів та обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІ (надалі Закон 3551-ХІ) цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно із положеннями статті 4 Закону 3551-ХІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що не заперечується відповідачами та підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" змінена вищезазначена стаття Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме: зазначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність.

Разом з тим суд враховує, що відповідно до статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, доповнено розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, зокрема, пунктом 26, згідно із яким установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином законодавцем у 2016 році надано право на встановлення розміру разової грошової допомоги до 5 травня Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 у справі № 3-рп/2012 за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України", визначено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань" №141 від 02.03.2016 року встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: для учасників бойових дій 920 грн.

Таким чином, Кабінет Міністрів України в межах наданих йому повноважень Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII, встановлено розмір разової грошової допомоги до 5 травня. Положення вказаних Законів в частині надання права Кабінету Міністрів України визначати розмір такої допомоги, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, неконституційними не визнавалися.

В силу положень частини 1 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Матеріалами справи підтверджено, що Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області проведено виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік у розмірі 920 гривень, тобто у відповідності до вимог постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 року, прийнятої згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області при виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством України.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі 4 730 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання виплатити недоплачену грошову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Т.В.Турченко