Справа № 208/5355/16-а (2-а/208/178/16)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2017 рокусправа № 208/5355/16-а (2-а/208/178/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2016р. у справі № 208/5355/16 (2а/208/178/16) за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2016 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними дії Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в перерахунку пенсії;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991р. №1789-XII, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-166 від 06.05.2016р., де заробітна плата з 15.12.2015р., здійснити відповідні виплати з 01.01.2016р. (а.с. 2-10)

Вимоги позовної заяви обґрунтовані пріоритетністю законів України над підзаконними актами, а отже відповідач повинен був застосувати положення ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року №1789-XII, відповідно до якої розмір пенсії повинен становити 90% від суми місячного заробітку (а.с. 8-9).

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 90% суми середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за 18-166 вих.-16 від 06.05.2016р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року №1789-XII;

- зобов'язано Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2016р. здійснити перерахунок пенсії за вислугу років відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року №1789-XII, виходячи із розміру 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року № 18-166 вих.16 та провести відповідні виплати починаючи з 01березня 2016 року з урахуванням отриманих сум;

- в іншій частині позову відмовлено (а.с. 57-59)

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову по справі про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі (а.с. 63-66).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на час звернення позивача до управління із заявою про перерахунок пенсії (07.07.2016 року), частини перша та друга ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Крім того заявник зазначає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено КМУ а, отже, підстави для перерахування раніше призначених пенсій відсутні (а.с. 65).

23.03.2017 року від позивача на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких він зауважує на тому, що доводи апеляційної скарги суперечать нормам Конституції України а вимоги, зазначені у ній, є такими що не підлягають задоволенню (а.с. 85-87).

29.03.2017 року на електронну адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача в якому він зазначає, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити. Крім того, просить суд розглянути справу без участі представника управління у зв'язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні (а.с. 88).

У судовому засіданні позивач заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні з підстав та мотивів зазначених у письмових запереченнях на апеляційну скаргу.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку (а.с. 83), свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин колегія суддів, з урахуванням думки позивача, ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.

У судовому засіданні заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дніпродзержинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (а.с. 13).

06 травня 2016 року прокуратурою Дніпропетровської області позивачу було видано довідку №18-166 вих.16 про розмір заробітної плати на предмет перерахунку пенсії з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012р. та 09.12.2015р. (а.с. 15).

07 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії.

14 липня 2016 року рішенням комісії по розгляду звернень громадян від 14 липня 2016 року № 12 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії відповідно наданої довідки прокуратури Дніпропетровської області від 06.05.2016р. №18-166 вих.16. Прийняте рішення обґрунтовано тим, що з 01.06.2015 року скасовано законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення спеціальних пенсій, в тому числі і Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 16).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. № 76-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015р., до частини 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни.

До внесення відповідних змін в ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» було зазначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Після внесення змін, ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» викладена в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», яка діє з 01.01.2015р.

Аналогічних змін зазнала і частина 20 статті 86 нового Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII (набрав чинності 15.07.2015р.), де визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, з часу набрання чинності Законом України № 76-VІІІ, Законом України «Про прокуратуру» не передбачено механізму, який би визначав підвищення заробітної плати працюючих працівників прокуратури як підставу для перерахунку пенсій за вислугою років колишнім працівникам прокуратури.

В свою чергу Кабінетом Міністрів України відповідний порядок не приймався.

Більш того, ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», на яку посилається позивач, з 15.07.2015 р. взагалі втратила чинність у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

З огляду на те, що як на час набрання чинності Постановою КМУ № 1013, так і на час звернення позивача із заявою про здійснення перерахунку пенсії 07.07.2016 року, діюча редакція Закону України «Про прокуратуру» не містила норми, яка б передбачала такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, тому позовні вимоги, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на законі.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що на час розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури не визначено Кабінетом Міністрів України, відповідно відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії в порядку та на умовах, визначених, зокрема Законом України «Про прокуратуру». Отже, сама по собі зміна оплати праці прокурорсько-слідчих працівників не є підставою для перерахунку пенсії.

Зміни, внесені Законом України № 76 від 28.12.2014 року до ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789 та до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697, неконституційними не визнавались і не скасовувались.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів працівникам прокуратури, не ґрунтується на нормах діючого закону, чим порушено принцип законності, закріплений статтею 9 КАС України.

Підсумовуючи викладене, судова колегія зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу у зв'язку із зміною місячного заробітку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, ст. 22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом ст. 22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістових характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

В даному випадку із прийняттям нових Законів розмір нарахованої позивачу пенсії не змінився, а наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо встановлення умов перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод вказаних осіб.

Отже, суд першої інстанції під час розгляду даної справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для вирішення справи, невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2016р. у справі № 208/5355/16 (2а/208/178/16) - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено - 30 березня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова