Справа № 348/2230/16-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року № 876/2099/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2017 року у справі №348/2230/16-а за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

29.11.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Управління), просив, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 08.12.2016, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії згідно поданої заяви від 01.11.2016 на підставі довідки прокуратури Івано-Франківської області від 01.03.2016 за №18-121вих-16 та зобов'язати Управління здійснити перерахунок пенсії згідно поданої заяви від 01.11.2016 на підставі довідки прокуратури Івано-Франківської області від 01.03.2016 за №18-121вих-16, виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку та на вказаних умовах без обмеження її максимальним розміром.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2017 позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно поданої ним заяви від 01.11.2016 року на підставі довідки прокуратури Івано-Франківської області від 01.03.2016 року №18-121вих-16; зобов'язано Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.11.2016 року на підставі довідки прокуратури Івано-Франківської області від 01.03.2016 року за № 18-121вих-16, виходячи із розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку без обмежень її максимального розміру.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2017 та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на момент звернення позивача з заявою відсутній порядок проведення перерахунків пенсій працівникам органів прокуратури. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не надано правову оцінку тим обставинам, що позивачу припинено виплату призначеної пенсії, відповідно до п.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Оскільки на момент розгляду позовної заяви законодавством встановлено обмеження виплати пенсії працюючим працівникам прокуратури, то проведення перерахунку є неможливим. Крім того, відмова Управління в проведенні перерахунку пенсії ґрунтується на тому, що згідно з ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Відсутність на час звернення позивача до Управління затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не може бути доказом протиправності дій Управління. Апелянт вказує, що станом на 01.06.2016 розмір пенсії за вислугою років обчислюється з 60% заробітної плати на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Окрім того, встановлено обмеження максимального розміру пенсії - 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Вказане, на переконання апелянта, судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення враховано не було.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, було регламентовано його право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. При цьому, доводи представника відповідача про те, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015, зокрема скасовані норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, призначались, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», суд першої інстанції вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначена правова норма підлягає застосуванню лише щодо призначення нових пенсій.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_2 із серпня 1994 року працює в органах прокуратури Івано-Франківської області, з 17.03.2010 перебуває на обліку в Яремчанському відділі з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції що діяла на час призначення пенсії) у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

01.11.2016 ОСОБА_2 звернувся в Управління з заявою щодо перерахунку та виплати пенсії за вислугою років в розмірі 90% від суми місячного заробітку, без обмеження її максимального розміру, у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 №1013 та надав довідку прокуратури Івано-Франківської області №18-121 вих-16 від 01.03.2016 про розмір заробітної плати (а.с.9-10).

Листом Управління від 04.11.2016 №309/т-5 позивачу відмовлено у перерахунку та вказано, що на даний час Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури і, відповідно, відсутні підстави для перерахунку пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру» (а.с.11-12).

Вважаючи вказану відмову неправомірною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

На час призначення позивачу пенсії та її нарахування умови і порядок пенсійного забезпечення прокурорів регулювались положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-XII у відповідній редакції (далі - Закон №1789-XII).

Відповідно до ч.2 ст.50-1 Закону №1789-XII прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч.12 ст.50-1 Закону №1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч.17 ст.50-1 Закону №1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В подальшому у ст.50-1 Закону №1789-XII вносились зміни, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначалася прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, разом з тим, положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Проте, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, частину 18 статті 50-1 Закону №1789-XII викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», при цьому на виконання законодавчих змін жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) та втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15 грудня 2015 року.

Так, Закон №1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 пункту 13 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону №1697-VII Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Щодо покликання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 9 грудня 2015 року як на підставу перерахунку його пенсії, то суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями такої встановлено з 1 грудня 2015 року механізм упорядкування структури заробітної плати у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено, зокрема, додатками 1-37, 43-1, 43-2, 48-55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Однак, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013 та на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури прийнято не було, а положення ст.50-1 Закону №1789-XII щодо перерахунку призначених пенсій в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, втратили чинність. Тобто, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії була відсутня законодавча основа для здійснення такого перерахунку.

При вирішенні спірних правовідносин судом апеляційної інстанції також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Щодо покликання позивача на ст.50-1 Закону №1789-XII, як на законодавчу підставу перерахунку його пенсії та суд апеляційної інстанції зауважує, що як це зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на час звернення позивача із заявою щодо перерахунку пенсії чинним законодавством не визначено права і не передбачено підстав, порядку реалізації та обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII, в свою чергу, Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, а отже, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та є підставою постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати із сторін спору.

Керуючись статтями 41, 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2017 року у справі №348/2230/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позову ОСОБА_2 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Постанови складено 05.04.2017р.