Справа № П/811/436/15
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2017 рокусправа № П/811/436/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.
суддів: Кругового О.О. Лукманової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.02.2016 р. у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення рішення

В С Т А Н О В И В:

16.02.2015 р. Державне підприємство «Кіровоградський ремонтний завод» звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення рішення,

де посилаючись на те, що в 2014 р. відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р. та перевірка з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., за результатами даної перевірки складено акт № 9/11-23-22-04/09646544 від 27.08.2014 р.

На підставі акту прийнято податкове повідомлення рішення від 05.09.2014 р. № щодо збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 341 160,00 грн, в тому числі за основним платежем 272 928,00 грн та за штрафними санкціями 68 232,00 грн.

Оскільки висновки, наведені в акті перевірки вважають хибними та безпідставними, просили визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення від 05.09.2014 р. № .

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 р. здійснено заміну неналежного відповідача Кіровоградську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на її правонаступника Кіровоградську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.02.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.02.2016 р. та задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача просили задовольнити апеляційну скаргу, представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фактичною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті №9/11-23-22-04/09646544 від 27.08.2014 р. позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р. та перевірка з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

За результатами документальної перевірки встановлено порушення:

- п.189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 ПК України, в результаті чого ДП Кіровоградський ремонтний завод» занижено податок на додану вартість в сумі 272 928 грн, в т.ч. за грудень 2011 р. на суму 40927 грн; за червень 2012 р. на суму 130069 грн; за липень 2012 р. на суму 4 128 грн; за серпень 2012 р. на суму 10 941 грн; за вересень 2012 р. на суму 9162 грн; за жовтень 2012 р. на суму 10 499 грн; за листопад 2012 р. на суму 3 508 грн; за грудень 2012 р. на суму 63 604 грн.

На підставі акту перевірки 05.09.2014 р відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № , чим збільшено суму податкового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 341 160,00 грн, в тому числі за основним платежем 272 928,00 грн та за штрафними (фінансовими)санкціями 68 232,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «КРЗ» здійснювало виготовлення та ремонт військової техніки згідно нарядів замовлень Міністерства оборони України, прийнятих протягом 1993 2011 років. Також встановлено, що договори для проведення ремонту військової техніки чи майна, договори підряду та договори про надання послуг ні з Міністерством оборони України, ані з військовими частинами, які входять в сферу управління Міністерства оборони України, до 2011 року не укладалися, в зв`язку з чим встановлено, що при відсутності необхідних зобов`язань, виникли збитки у позивача.

Крім того, встановлено, що в період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р. в зв`язку з відсутністю належного фінансування ДК «Укроборонпром» позивач здійснив списання незавершеного виробництва по ремонту військової техніки згідно рапортів директора підприємства по нарядам замовленням.

Як вбачається з матеріалів справи 02.10.09 р. позивач повідомляв військову прокуратуру Кіровоградського гарнізону про те, що вироби, перераховані в таблиці, знаходяться на ДП «КРЗ» на позабалансовому обліку, за своїм технічним станом фактично відносяться до 5-ої Категорії, ремонт економічно недоцільний. Вироби підлягають списанню».

ДП «КРЗ» листом № 342 від 30.06.2011 р. зверталося до Департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України, де зазначаючи про те, що на підставі нарядів ВПС України, починаючи з 1993 по 2004 р. до підприємства надходила військова техніка з військових частин для проведення капітального ремонту, але фінансування в повному обсязі не проводилося, а здійснені витрати відносилися на незавершене виробництво, та станом на 31.12. 2011 р. загальна сума витрат на проведення ремонту військової техніки номенклатури ПС ЗС України склала 4613 000 грн., в зв`язку з чим просили надати конкретну допомогу в розгляді питання компенсації витрат, понесених підприємством на проведення ремонту військової техніки.

Судом встановлено, що згідно наказу № 26А від 27.06.2012 р. «Про списання затрат з балансу підприємств, закриття нарядів замовлень та списання витрат розібраних виробів», в зв`язку з передачею ДП «КРЗ» від Міністерства оборони України до Державного Концерну «Укроборонпром», відсутністю фінансування програм ремонту військової техніки з боку Міністерства оборони наказано: 1. списати затрати з балансу підприємства по наряд замовленням ; 2. Закрити наряд замовлення та списати витрати по демонтажу виробів по наряд замовленням.

Також встановлено, що відповідно розпорядження Начальника Військової служби правопорядку начальника військової служби правопорядку № 306/КД/32/513, щодо перевірки військових частин(установ), в яких мали місце розбіжності в облікових даних з Центром обліку надлишкового військового майна ЗС України та неналежний стан його збереження, організовано та здійснено перевірку щодо усунення розбіжностей облікових даних надлишкового військового майна у військових частинах ЗС України та військових частинах та ДП МОУ на ДП «КРЗ», в результаті чого встановлено, що Військове майно надійшло на завод з метою проведення капітального та середнього ремонту в період з 1993 р. по 2001 роки, але із-за відсутності фінансування його ремонт проведено не було. Державне підприємство «КРЗ» не є балансоутримувачем зазначеного майна (виробів), тому посадові особи підприємства не уповноважені підписувати документи про списання та передачу майна до Центру обліку надлишкового та списаного військового майна ЗС України Списання і передачу має виконати військова частина балансоутримувач даного майна (в/ч НОМЕР_1 м. Феолдосія). Догорови зберігання та охорони надлишкового військового майна між підприємством та військовими частинами не укладалися, хоча утримання надлишкового майна спричиняє підприємству суттєві збитки.

Відповідно акту інвентаризації комплектів озброєння та військової техніки, що знаходяться на ДП «КРЗ» військової частини НОМЕР_1 станом на 21.03.2013 р. встановлено, що вироби, отримані в ремонт від військової частини НОМЕР_2 за нарядом А196 від 30.07.1993 р. знаходяться на ДП «КРЗ»; технічний стан даних виробів фактично відноситься до п`ятої категорії та морально застарілі; подальше тривале зберігання тягне додаткові витрати на відновлення та ставить під сумніви доцільність цих витрат. За висновком інвентаризації: Вироби 83х6№ЕУ5, 1973 р.ва, 82х6№ТА6, 1973 р.в., знаходяться на зберіганні до прийняття рішення щодо їх списання на ДП «КРЗ».

Акт інвентаризації технічних засобів май на належності ПС ЗС України, що знаходиться на ДП «КРЗ» станом на 01.07.2013 р. підтверджує, що на підставі окремого доручення Міністра оборони України від 18.06.2013 р. № 7946/з в період з 11 по 12 липня 2013 р. проведено інвентаризацію технічних засобів наявності майна належності ПС ЗС України станом на 01.07.2013 р., та в ході перевірки встановлено, що фактична наявність майна відповідає обліковим даним та знаходиться на відповідальному зберіганні ДП «КРЗ».

Згідно акту інвентаризації надлишкового військового майна, яке рахується за Центром обліку надлишкового військового майна Збройних Сил України та зберігається на ДП «КРЗ» станом на 10.12.2013 р. встановлено, що «в зв`язку з тим, що більшість військового майна зберігається на відкритому майданчику більше 18 років, знаходиться у незадовільному фізичному стані, майно для подальшого використання непридатне та фактично відноситься до п`ятої категорії, потребує його списання та подальшої утилізації».

Так, згідно листа № 350/153/392/ж військової частини № А0215 від 06.07.2015 р. встановлено, що в період 2011 2012 р. на ДП «Кіровоградський ремонтний завод» проводилися роботи з ремонту наступної техніки зв`язку та радіотехнічного забезпечення, а саме: 2-й та 3-й етапи капітального ремонту виробу РСБН-4Н зав.№ 86088, право власності належить в/ч № НОМЕР_3 м. Севастополь, після завершення ремонту виріб передано до військової частини № НОМЕР_4 м. Миколаїв; поточний ремонт 3-го ступеню складності окремих блоків та вузлів із складу техніки зв`язку та радіотехнічного забезпечення, що належать військовим частинам. Питання безоплатної передачі техніки взагалі не розглядалося, оскільки вся техніка, що ремонтується належить військовим частинам.

Крім того, судом встановлено, що в період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р. позивач здійснював списання незавершеного виробництва по ремонту військової техніки, так як:

У грудні 2011 р. позивачем списано з балансу незавершене виробництво на суму 163 736 грн. на підставі розпорядження начальника зв`язку ВПС України відповідно нарядів та актів приймання до військових частин було передано військову техніку, що належала цим військовим частинам, але ремонтувалася у позивача. Однак, оскільки ремонт не був завершений акти приймання передачі виконаних робіт не складалися; списання витрат в зв`язку з не завершенням обсягів робіт не проводилося;

У грудні 2011 р. на підставі рішення начальника інженерних військ МОУ від 12.07.2004 р. згідно актів технічного стану військового майна проведено списання виробів, що є власністю МОУ), демонтаж чого проведено позивачем, а матеріальні цінності оприбутковані на склади підприємства з подальшою їх реалізацією, однак, оскільки ремонт техніки не був завершеним, акти приймання передачі виконаних робіт по частковому ремонту техніки не складалися; списання витрат не проводилося, таким чином підприємством списано з балансу незавершене виробництво на суму 40 900 грн;

У червні 2012 р. підприємством списано з балансу незавершене виробництво на суму 875 609 грн, так як в грудні 2011 р. відбулася зміна органу управління від Міністерства оборони України до ДК «Укроборонпром» і роботи по ремонту техніки почалися після отримання нарядів на ремонт з Міністерства Оборони України, але при прийманні передачі військова техніка залишилася власністю МО України. Списання витрат до товарної продукції не відбулося в зв`язку з не завершенням обсягів робіт, акти приймання передачі виконаних робіт не складалися.

Як слідує з вищевикладеного, матеріали справи підтверджують, що, дійсно, в період з 1993 р. по 2011 р. на підставі нарядів позивач частково виконував роботи по ремонту військового майна та техніки, а потім тривалий час зберігав на своїй території, що не було оплачено ні Міністерством оборони України, ані військовими частинами.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що до списання сум, позивач вжив всіх можливих заходів щодо повернення заборгованості по незавершеному ремонту військової техніки та майна, і само списання обумовлено об`єктивними обставинами, підтвердженими доказами по справі.

Таким чином, від списання незавершеного виробництва реалізація товарів, послуг не відбувалося, позивач доходів не отримав, що підтверджується і матеріалами справи.

Крім того, від списання незавершеного виробництва позивач поніс витрати, що віднесені на збитки підприємства.

Згідно листа ДП «Кіровоградський ремонтний завод» № 178 від 22.03.2013 р. повідомляв Державний концерн «Укроборонпром» про те, що в період з 1995 р. по 2012 р. підприємство не проводило роботи по розробці (модернізації) озброєння та військової техніки (на всіх стадіях).

Крім того, листом № 470 від 02.07.2015 р. позивач повідомляв ДК «Укроборонпром» про те, що ДП «КРЗ» як спеціалізоване підприємство по ремонту техніки забезпечення польотів військової авіації, починаючи з 2008 року практично не отримує замовлень за своїм основним профілем від головного замовника для якого було створено Повітряних Сил Збройних Сил України через майже повну відсутність фінансування програм ремонту техніки РТЗ, в зв`язку з чим просили розглянути питання щодо можливості надання фінансової допомоги в будь якому вигляді.

Крім того, встановлено, що ДП «КРЗ» з липня 2015 р. здійснює господарську діяльність з урахуванням вимог розпорядження КМ України № 674-р від 01.07.2015 р. та функціонування в умовах особливого режиму.

Судом встановлено, що листом № 372 від 02.07.2015 р.(т.2 стр.57) ДП «Кіровоградський ремонтний завод» зверталося до Генерального директора ДК «Укроборонпрома», де зазначав, що ДП «КРЗ», як спеціалізоване підприємство по ремонту техніки забезпечення польотів військової авіації, починаючи з 2008 р. практично не отримує замовлень за своїм основним профілем від головного замовника для якого було створено Повітряних Сил Збройних Сил України - через майже повну відсутність фінансування програм ремонту техніки.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, як суб`єкт господарювання, за відсутності договорів, безоплатно зберігаючи на своїй території військове майно та техніку, а також, собі в збиток частково виконуючи ремонт даних військової техніки та майна, що не відшкодовано ні Міністерством оборони України, ані військовими частинами, що входять до сфери управління МО України, понесло фактичні витрати, що виникли до 2011 р., оскільки роботи по ремонту не закінчили, але понесені витрати мають цінову визначеність та відносяться до валових витрат. Крім того, з матеріалів справи слідує, що відповідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» дані витрати позивача були своєчасно відображені в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення до 2011 р.

Статтею 14 ПК України передбачено, що « 14.1.27. витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником);…».

Відповідно статті 44 ПК України « 44.1. Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством».

Згідно статті 137 ПК України « 137.1. Дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг».

Однак, як слідує з матеріалів справи позивач доходу від реалізації товарів, надання послуг чи виконання робіт не отримував, акти на підтвердження виконання робіт чи надання послуг не складалися, та право власності на військову техніку чи майно не переходило.

Статтею 138 ПК України передбачено, що «138.2. Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу».

З врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, як суб`єкт господарської діяльності має право віднести будь які витрати до складу витрат за умови їх здійснення в межах своєї господарської діяльності, документального підтвердження відповідних витрат шляхом оформлення первинних документів відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що згідно акту ревізії окремих питань фінансово господарської діяльності ДП «КРЗ» за період з 01.01.2008 р. по 20.01.2009 р. № 234/3/2/5ар від 30.01.2009 р., проведеної Територіальним Південним Контрольно ревізійним управлінням Контрольно ревізійного департаменту Міністерства оборони України на підставі Розпорядження директора контрольно ревізійного департаменту Міністерства оборони України від 13.01.2009 р. № 1. За результатом ревізії запропоновані пропозиції, порушень не встановлено.

Відповідно акту ревізії фінансово господарської діяльності ДП «КРЗ» за період з 01.07.2010 р. по 01.03.2012 р. № 05-09/111 від 18.04.2012 р., проведеної Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області, ревізією питання законність здійснення та достовірність відображення витрат в обліку підприємства порушень не встановлено.

Згідно акту позапланової ревізії окремих питань фінансово господарської діяльності ДП «КРЗ» за період з 01.03.2012 р. по 01.10.2014 р. № 08-09/116 від 13.11.2014 р., проведеної Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області, ревізією визначення понаднормативних виробничих витрат встановлено, що підприємство списує матеріальні цінності в кількості та обсягу, що потребують на виготовлення виробів, порушень при цьому не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, та дійшов висновку про скасування податкового повідомлення рішення відповідача № від 05.09.2014 р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання позивача з податку на додану вартість на суму 341160,00 грн, як не обґрунтованого та не підтвердженого доказами по справі.

Згідно ст. 159 КАС України «1. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. 2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні».

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 71 ч.2 КАС України, не доведено правомірність свого рішення, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, де задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями ст.ст. 198 ч.1 п. 3, 202,205,206 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.02.2016 р. скасувати та прийняти нову постанову, де задовольнити позовні вимоги та скасувати податкове повідомлення рішення № від 05.09.2014 р.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова