Справа № 815/719/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/719/17

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до державного реєстратора Одеської філії ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Щеплоцька Х.Б., Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нечинними та скасування рішень, поновлення записів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати нечинним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" ОСОБА_5 № 30453190 від 14.07.2016р. про припинення іпотеки; визнати нечинним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" ОСОБА_5 № 30452664 від 14.07.2016р. про припинення обтяження на об'єкт нерухомості, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; поновити в Державному реєстрі іпотек запис № 6208773 від 12.12.2007р. щодо іпотеки та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 6164992 від 05.12.2007 року щодо заборони відчуження нерухомого майна, квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Іпотечного договору від 05.12.2007р., укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3.

Разом з адміністративним позовом Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" подана заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, в якій заявник просить заборонити ОСОБА_4, або будь-якій іншій особі вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Зазначену заяву обґрунтовано тим, що відповідно до заочного рішення Приморського районного суду м. ,Одеси від 23.06.20156 р. по цивільній справі №522/2313/15-ц позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк», треті особи - ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_6 про захист прав споживачів - задовлено, та ухвалено - визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №0 від 05.12.2007 р. визнати недійсним іпотечний договір від 05.12.2007 р.; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, накладену іпотечним договором, з реєстровим №1261 від 05.12.2007 р., зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. (реєстраційний номер 6164992); виключити з Державного реєстру іпотек відомості щодо іпотеки, квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3, що зареєстровано 21.12.2012 р. відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (реєстраційний номер 6208773). Заочне рішення суду першої інстанції загальної юрисдикції, на підставі якого відповідачем були прийняті рішення, щодо припинення іпотеки та виключено запис про обтяження - скасовано, а відтак на теперішній час відпала підстава виключення вказаних записів. А також, відповідно до обставин справи, викладених у позовній заяві та підтверджених наданими доказами, та у зв'язку із тим, що після зняття заборони на відчуження нерухомого майна, що є предметом іпотеки неодноразово змінився його власник, який на час подання позову є відмінним від іпотекодателя за іпотечним договором від 05.12.2007 р., а тому існує загроза щодо подальшого його продажу та імовірного спричинення матеріальних збитків в великих розмірах невизначеному колу осіб. Крім того, зважаючи на те, що на теперішній час проводиться процедура ліквідації АТ "Дельта Банк" та наступне відчуження зазначеного нерухомого майна третім особам ускладнить відновлення порушених прав позивача, завдасть великої матеріальної шкоди, оскільки кошти, які могли б бути отримані від реалізації зазначеного нерухомого майна, були б спрямовані на погашення заборгованості АТ "Дельта Банк" перед його вкладниками та іншими кредиторами. Тому є всі підстави вважати, що в разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам позивача, як іпотекодержателя, а також інтересам інших кредиторів Банку. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить розгляд спору і відновлення порушених прав іпотеко держателя, гарантованих Законом України "Про іпотеку" та іпотечним договором, у зв'язку з чим, представник позивача просить вжити заходів щодо забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у задоволенні клопотання представника публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про забезпечення адміністративного позову публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до державного реєстратора Одеської філії ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Щеплоцької Х.Б., Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нечинним та скасування рішень, поновлення записів, шляхом заборонити ОСОБА_4, або будь-якій іншій особі вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" надали до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати вищезазначену ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову можливо лише в інтересах позивача та у спосіб зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржують ся або забороною вчиняти певні дії. Крім того, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, тому суд дійшов до висновку, що клопотання позивача є не обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Усі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, належать до адміністративної юрисдикції (пункти 1, 2, 7 статті 3, частина перша статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). В адміністративному судочинстві‚ на відміну від інших видів судочинства‚ діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі

(частини четверта, п'ята статті 11, частина друга статті 69, частина п'ята статті 71 КАС України).

Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (частина друга статті 71 КАС України). Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання такого обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали, а у разі невиконання вимоги суду - „суд вирішує справу на основі наявних доказів" (частини четверта, шоста статті 71 КАС України). Наведені та інші положення КАС України дають підстави стверджувати, що в адміністративному судочинстві діє презумпція неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, який зобов'язаний в порядку судової процедури, визначеної законом, довести суду правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності. Отже, адміністративне судочинство - це специфічний вид судочинства, де твердження особи про порушення прав вважаються правомірними, поки владний суб'єкт не доведе перед судом протилежне. Правомірні твердження про порушення прав і свобод підлягають в першу чергу негайному захисту, зокрема і засобами забезпечення позову.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 КАС України).

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язків сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є власником спірної квартири і до нього не заявлено ніяких позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаьки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи порушене позивачем питання, суд враховує, що забезпечення позову має на меті запобігти, по-перше, збігу обставин, за умови яких позитивне судове рішення буде невиконуваним або його виконання потребуватиме значних зусиль.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, що без вжиття заходів забезпечення позову, буде заподіяно шкоду правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Отже, клопотання про забезпечення позову є недоведеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик