Справа № 822/585/17
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/585/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року 15:20м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Приватна друкарня" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 грудня 2016 року форми "Р" №, № та форми "В4" №, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство (далі - ПП) "Приватна друкарня" звернулось в Хмельницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби (далі - ГУ ДФС) у Хмельницькій області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 05 грудня 2016 року форми "Р" №, № та форми "В4" №.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується, та вважає, що вони прийняті відповідачем протиправно та безпідставно.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що висновки відповідача, які викладені в акті документальної планової виїзної перевірки ПП "Приватна друкарня" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року не відповідають положенням Податкового кодексу України (далі - ПК України, Кодекс). ПП "Приватна друкарня" вважає, що ним правомірно сформовані витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, податковий кредит по податку на додану вартість (далі - ПДВ) та вірно визначено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік по господарських операціях щодо придбання товарів та послуг у товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Подільський рай", фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3П.) та ТОВ "Виробничо-торгівельна компанія "Сенс". Позивач зазначає, що реальність здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами підтверджується необхідними первинними бухгалтерськими документами оформленими належним чином, які надавались відповідачу під час проведення перевірки та під час процедури адміністративного оскарження.

В судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідач проти позову заперечила, вказала, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення законними, оскільки факт порушення позивачем вимог ПК України, встановлений під час перевірки позивача та зафіксований в акті перевірки. Детально позиція відповідача викладена в письмових запереченнях, які долучені судом до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Приватне підприємство "Приватна друкарня" є юридичною особою, ідентифікаційний код 31733903, з 13 листопада 2001 року перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у м. Хмельницькому за №7758, є платником податку на додану вартість з 16 вересня 2009 року. Місцезнаходження ПП "Приватна друкарня": Україна, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Тернопільська, 17/2А.

Видами діяльності ПП "Приватна друкарня" згідно із наявною в матеріалах справи Довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, якими займається підприємство є: виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари (основний); виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення; виробництво інших виробів з паперу та картону; друкування іншої продукції; виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг; брошурувально-палітурна діяльність і надання пов'язаних із нею послуг.

На підставі направлень від 04 жовтня 2016 року №879 та №880, від 28 вересня 2016 року №862 та від 19 жовтня 2016 року №931, виданих ГУ ДФС, згідно із статтями 20, 75, 77, 81, 82 ПК України та відповідно до плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на III квартал 2016 року, посадовими особами ГУ ДФС проведено документальну планову виїзну перевірку ПП "Приватна друкарня" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року.

За результатами перевірки складено акт №0102/22-01-14-01/31733903 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП "Приватна друкарня" (ПН 31733903) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильність нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 30.06.2016р.", датований 17 листопада 2016 року (далі - ОСОБА_2).

На підставі висновків Акту ГУ ДФС прийняті податкові повідомлення-рішення від 05 грудня 2016 року форми "Р" №, № та податкове повідомлення-рішення форми "В4" №.

За податковим повідомленням - рішенням форми "Р" № від 05 грудня 2016 року ПП "Приватна друкарня" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на 179184,00 грн., з яких 141607,00 грн. - податкові зобов'язання, 37577,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

За податковим повідомленням-рішенням форми "Р" № від 05 грудня 2016 року ПП "Приватна друкарня" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: ПДВ на 2366324,00 грн., з яких 1577549,00 грн. - податкові зобов'язання, а 788775,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

За податковим повідомленням-рішенням форми "В4" № від 05 грудня 2016 року ПП "Приватна друкарня" зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 96960,00 грн.

Не погоджуючись із викладеними в ОСОБА_2 висновками та винесеними Головним управління ДФС податковими повідомленнями-рішеннями, та вважаючи їх незаконними, ПП "Приватна друкарня" оскаржило їх в адміністративному порядку, звернувшись до ДФС України із скаргою від 22 грудня 2016 року.

Рішенням ДФС України про результати розгляду первинної скарги від 07 лютого 2017 року №222416/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення-рішення, винесені ГУ ДФС залишено без змін, а скаргу ПП "Приватна друкарня" - без задоволення, в зв'язку з чим позивач змушених звернутись до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням відповідача, суд встановив та враховує наступне.

Здійснюючи власну господарську діяльність, ПП "Приватна друкарня" уклало з ТОВ "Подільський рай" (ідентифікаційний код 39617940) договір поставки №1/09-д від 30 вересня 2015 року, за умовами якого позивачу було поставлено товар, а саме: 6-ти секційну друкувальну офсетну машину "Коmorі" L-640+С (далі - ОСОБА_4), вартістю 9800000,00 грн.

Крім того, 01 липня 2015 року між ПП "Приватна друкарня" та ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) укладено договір підряду (далі також - Договір підряду). За умовами цього договору ФОП ОСОБА_3 було виконано роботи по асфальтуванню території за адресою: вул. Тернопільська, 17/2А, вартістю 300000,00 грн.

Також позивачем на підставі договору з ТОВ "Виробничо-торгівельна компанія "Сенс" в жовтні-листопаді 2015 року реалізовано макулатури на загальну суму 205880,00 грн.

При здійсненні господарських операцій по зазначеним вище договорам сторонами договору складалися відповідні, передбачені нормами чинного законодавства України документи, а саме: видаткові накладні (зазначено в ОСОБА_2, стор. 14), акт надання послуг (зазначено в ОСОБА_2, стор.22).

За змістом ОСОБА_2 (стор. 74) ГУ ДФС, дійшло висновку про те, що ПП "Приватна друкарня":

занижено суму податку, що підлягала сплаті до державного бюджету на загальну суму 141607 грн., в т.ч.:

- за 2015 рік в сумі 66453грн.;

- за півріччя 2016 року в сумі 75154 грн. (в т.ч. за І квартал 2016 року в сумі 37577 грн., за II квартал 2016 року в сумі 37577 грн.;

занижено суму ПДВ, на загальну суму 1577549 грн., в т.ч. в розрізі звітних періодів:

- жовтень 2015 року в сумі 29877 грн.;

- листопад 2015 року в сумі 11299 грн.;

- січень 2016 року в сумі 400285 грн.;

- лютий 2016 року в сумі 138433 грн.;

- квітень 2016 року в сумі 816169 грн.;

- травень 2016 року в сумі 117409 грн.;

- червень 2016 року в сумі 64077 грн.;

завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на загальну суму 96960 грн. за червень 2016 року.

Вказані висновки контролюючого органу спростовуються викладеними нижче обставинами.

ОСОБА_5 свідчить про те, що донарахування ПП "Приватна друкарня" податкових зобов'язань з податку на прибуток, ПДВ, а також зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, відбулося, в т.ч. у зв'язку із тим, що посадові особи, які здійснювали перевірку дійшли висновку, що підприємство не отримувало від контрагента, - ТОВ "Подільський рай", ОСОБА_4, з огляду на те, що на момент проведення такої господарської операції вказаний актив у постачальника був відсутній, а у ПП "Приватна друкарня" відсутні документи на підтвердження факту транспортування ОСОБА_4 від постачальника - ТОВ "Подільський рай" до ПП "Приватна друкарня"; на підтвердження якості товару та документів, що підтверджують легальність руху ОСОБА_4 в ланцюгу постачання від імпортера до кінцевого споживача - ПП "Приватна друкарня".

Однак, суд звертає увагу контролюючого органу на те, що під час перевірки відповідачу надано наступні первинні документи: податкові декларації, фінансову звітність, реєстри бухгалтерського обліку, видаткову накладну №100 від 30 листопада 2015 року, податкову накладну №16 від 30 листопада 2016 року, акт форми 03-1 (щодо внутрішнього переміщення товару), платіжні документи щодо оплати вартості ОСОБА_4, а також договір поставки №1/09-д від 30 вересня 2015 року з додатком №1 від 30 вересня 2015 року.

При цьому, необхідно зауважити, що відповідно до ч.ч.1, 2 п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із приписами абз.11 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" (тут і далі, - в редакції, чинній на момент проведення перевірки) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до приписів ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9 вказаного Закону). Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 вказаного Закону).

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Крім того, Вищий адміністративний суд в постанові від 11 лютого 2015 року у справі №К/800/1217/13 зазначив, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Оцінка господарських операціях повинна даватись на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов укладення конкретного правочину з обов'язковим врахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. При цьому, формальні помилки в первинних документах не мають бути вирішальною ознакою безтоварності здійснених господарських операцій.

Необхідно також врахувати правову позицію, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2016 року, ухваленій в справі №810/6201/14, згідно з якою, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Стосовно відсутності у позивача товарно-транспортних документів, суд звертає увагу відповідача на те, що за умовами Договору поставки та додатку №1 до цього договору, ТОВ "Подільський рай" взяло на себе зобов'язання передати ОСОБА_4 позивачу за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/2А, тобто за місцем знаходження позивача. Відтак, договір перевезення ОСОБА_4 позивачем із перевізником не укладався, а тому позивач не отримував та не міг отримувати документи щодо перевезення ТОВ "Подільський рай" зазначеного вантажу.

Крім того, необхідно відзначити, що Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 20 липня 2016 року, постановленій у справі №826/17629/15, аналізуючи подібні правовідносини, дійшов висновку про те, що податковим законодавством не визначено товарно-транспортну накладну та сертифікат як обов'язкові первинні документи на підтвердження реального здійснення господарської операції з поставки товару, а сама по собі відсутність товарно-транспортних накладних та сертифікатів, за наявності доказів, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій та використання таких операцій у власній господарській діяльності, не свідчить про допущення порушення вимог податкового законодавства.

Також не знаходять підтвердження посилання відповідача на безтоварність операції щодо придбання ОСОБА_4 у ТОВ "Подільський рай" з огляду на наявність порушеного досудового розслідування по факту фіктивного підприємництва та ухиляння від сплати податків посадовими особами ТОВ "Подільський рай", оскільки в ОСОБА_5 містяться посилання на протоколи допиту свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, - працівників ПП "Приватна друкарня", які підтвердили факт отримання позивачем ОСОБА_4 та її монтаж у належному позивачеві виробничому приміщенні.

Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував зроблений ним висновок про те, що відомості, наведені у документах, якими була оформлена господарська операція із поставки позивачу ОСОБА_4 неповні, недостовірні та (або) суперечливі і спростовують реальність здійсненої операції, а також, що податкова вигода, отримана позивачем в результаті вказаної операції, може вважатися необґрунтованою з підстав, наведених у процитованій вище постанові Верховного Суду України.

В ОСОБА_6 відповідач зазначає про те, що, на його думку, понесені позивачем витрати на капітальний ремонт доріг, що знаходяться поруч належних позивачу приміщень, виконаний ФОП ОСОБА_3 на підставі договорів підряду від 0 січня 2015 та 01 липня 2015 року, не повинні відноситися до складу адміністративний витрат, як це було зроблено позивачем, оскільки такі витрати є витратами на благоустрій прилеглої до виробничого та складського приміщень території, а тому вони поліпшують об'єкт нематеріального активу та збільшують його первинну вартість.

В обґрунтування вказаного висновку відповідач посилається на те, що договір оренди земельної ділянки загальною площею 13313 кв. м., розташованої за адресою м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/2А, був укладений між позивачем і Хмельницькою міською радою лише 16 березня 2016 року, а інші договори оренди землі, які діяли б у періоді 01 січня 2015 року по 15 березня 2016 року до перевірки надано не було. При цьому, відповідач також посилається на приписи ст.24 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", відповідно до якої підприємства, установи та організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи на праві користування відповідно до закону.

Крім того, відповідач посилається на вимоги п.п.8, 14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92 (далі - П(С)БО 7 "Основні засоби"), відповідно до яких витрати, пов'язані з поліпшенням нематеріального активу є капітальними інвестиціями в необоротні матеріальні активи, що збільшують їх первісну вартість, а тому позивачем у 2015 році неправомірно віднесено до складу адміністративних витрат витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію, інші поліпшення, які збільшують первісну (переоцінену) вартість об'єктів матеріальних необоротних активів в сумі 299600 грн.

Оцінюючи такі доводи відповідача, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

За приписами ч.2 цієї ж статті якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічного змісту норма міститься і в ст.377 Цивільного кодексу України.

Необхідно відзначити, що за умовами договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2013 року, укладеного між ТОВ "НБН Крафт" і позивачем, останній придбав об'єкт нерухомого майна - приміщення друкарні, розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/2А. При цьому, в договорі купівлі-продажу зазначено, що придбане позивачем приміщення розташоване на орендованій земельній ділянці.

Отже, набувши у власність зазначений об'єкт нерухомого майна, позивач в силу приписів ст.120 Земельного кодексу України набув права користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, але процес оформлення вказаного права, що здійснюється шляхом укладення договору оренди, з незалежних від позивача причин, є доволі тривалим, а тому не був завершений до початку періоду, який перевірявся відповідачем.

Таким чином, відповідно до зазначених норм, дороги внутрішньогосподарського користування відносяться до об'єктів благоустрою населених пунктів, а заходи із виконання робіт з їх ремонту і реконструкції фінансуються за рахунок коштів підприємств, установ, організацій.

Суд встановив, що враховуючи приписи Закону України "Про благоустрій населених пунктів", позивач видав наказ №8/1-ОД від 23 червня 2015 року, копію якого долучено до справи, на підставі якого було створено комісію із фіксації стану асфальтового покриття, якою складено акт про те, що дороги по периметру цеху друкарні та складу витратних матеріалів перебувають у незадовільному стані, що не дозволяє проїзд автомашин та автонавантажувачів. В зв'язку із вказаними обставинами комісія дійшла висновку про необхідність проведення ремонту цих доріг.

Наведені обставини дозволяють стверджувати, що віднесення до складу адміністративних витрат на ремонт такого об'єкту благоустрою, як дорога внутрішньогосподарського користування, було здійснено у відповідності до вимог Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Відповідно до п.29 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №561 від 30 вересня 2003 року (далі - Рекомендації), рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об'єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигід, чи здійснюються вони для підтримання об'єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат.

Згідно п.30 Рекомендацій, витрати на капітальний ремонт об'єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов'язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання.

Відповідно до п.32 Рекомендацій витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.

Аналогічна до вищевказаної норма міститься і у п.15 П(С)БО 7 "Основні засоби". При цьому, згідно п.14 цього ж стандарту первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта.

Отже, відповідно до приписів вказаних вище нормативно-правових актів, витрати на ремонт внутрішньогосподарських доріг, не можуть бути капітальними інвестиціями в належні позивачу об'єкти нерухомого майна, для забезпечення проїзду до яких вони використовуються, оскільки внутрішньогосподарські дороги не обліковуються по бухгалтерському обліку позивача як окремий основний засіб, відтак такі витрати не можуть збільшувати його вартість.

Аналіз вказаних вище обставин в їх сукупності дозволяє дійти висновку, що витрати на капітальний ремонт доріг правомірно віднесено позивачем до складу адміністративних витрат.

Відтак, підсумовуючи вищевикладене, досліджуючи правомірність формування позивачем витрат, що враховуються при визначені об'єкту оподаткування по господарських операціях з придбання товарів у ТОВ "Подільський рай" та послуг у ФОП ОСОБА_3 суд вважає, що позивачем надано належні письмові докази на підтвердження реального характеру відносин позивача з вказаними контрагентами, використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності, а тому ПП "Приватна друкарня" правомірно відповідно до вимог ПК України віднесено до складу витрат, які враховуються при визначені об'єкта оподаткування, вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей та послуг у вказаних контрагентів, а тому, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 05 грудня 2016 року, яким ПП "Приватна друкарня" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на 179184,00 грн., з яких 141607,00 грн. - податкові зобов'язання, 37577,00грн. - штрафні (фінансові) санкції, є протиправним та підлягає скасуванню.

За п.14.1.181 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, право на включення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту виникає у платника податку за умови встановлення тієї обставини, що вартість придбаних товарів (робіт, послуг) підлягає віднесенню до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, за наявності податкової накладної, яка засвідчує факт поставки товару або надання послуги.

Суд встановив реальність господарської операції позивача по придбанню ОСОБА_4 у ТОВ"Подільський рай", тому ПП "Приватна друкарня" правомірно сформовано податковий кредит по вказаній операції, враховуючи також на те, що вказана юридична особа перебуває на податковому обліку в органі Держаної фіскальної служби України з 04 лютого 2015 року за №97, а з 01 березня 2015 року зареєстроване платником податку на додану вартість за №57, Крім того, податкова накладна, яка оформлена ТОВ "Подільський рай" при здійсненні поставки ОСОБА_4 №16 від 30 листопада 2016 року, зареєстрована ТОВ "Подільський рай" в Єдиному реєстрі податкових накладних. На підтвердження формування податкового кредиту з ПДВ позивачем також надані суду: розрахунок коригування кількісних та вартісних показників №1 від 30 листопада 2016 року до вказаної податкової накладної, податкова декларація з ПДВ за січень 2016 року, уточнений розрахунок до неї від 27 вересня 2016 року № та реєстри отриманих та виданих податкових накладних за вказаний період.

Стосовно тверджень відповідача, що ПП "Приватна друкарня" всупереч абз.2 п.188.1 ст.188 ПК України було занижено податкові зобов'язання з ПДВ на суму 41175,00 грн., під час реалізації макулатури ТОВ "Виробничо-торгівельна компанія "Сенс" в зв'язку з тим, що у 2015 році позивачем не застосовувалася пільга з ПДВ по операціях з поставки макулатури, суд звертає увагу сторін на те, що у відповідності до п.23 підрозділу 2 розділу XX ПК України тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, зокрема, паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів).

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що висновки відповідача щодо заниження позивачем суми ПДВ на 1577549,00 грн. є безпідставними та не обґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 05 грудня 2016 року, яким ПП "Приватна друкарня" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: ПДВ на 2366324,00 грн., з яких 1577549,00 грн. - податкові зобов'язання, а 788775,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки, судом встановлено, що позивачем правомірно включено до податкового кредиту суму ПДВ по господарських операціях з ТОВ "Подільський рай" та ТОВ "Виробничо-торгівельна компанія "Сенс", тому висновок відповідача про завищення позивачем від'ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового періоду) (рядок 21) на загальну суму 96960 грн. за червень 2016 року не відповідає дійсним обставинам справи.

З огляду на вище викладене, прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 05 грудня 2016 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 96960,00 грн. є протиправним, а тому його належить скасувати.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 05 грудня 2016 року форми "Р" №, № та форми "В4" №, позовні вимоги ПП "Приватна друкарня" необхідно задовольнити в повному обсязі.

Частина 1 ст.94 КАС України передбачає, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Суд встановив, що за подання позовної заяви до суду, позивач сплатив судовий збір на суму 39637,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8966783 від 16 лютого 2017 року. В зв'язку із задоволенням позовних вимог, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства "Приватна друкарня" задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 05 грудня 2016 року форми "Р" №, № та форми "В4" №.

Стягнути на користь приватного підприємства "Приватна друкарня", ідентифікаційний код 31733903, судовий збір в сумі 39637 (тридцять дев'ять тисяч шістсот тридцять сім) грн. 02 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10 квітня 2017 року 16:50.

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1