Справа № 574/1522/16-а
Суддя: Куцан В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 574/1522/16-а Провадження № 2-а/574/8/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 10.12.2016 року він рухався на власному автомобілі та був зупинений відповідачем, який повідомив йому, що він порушив правила дорожнього руху, оскільки під час руху транспортного засобу користувався засобами звязку, а саме мобільним телефоном, а потім, без складання відповідного протоколу, виніс постанову, якою наклав на нього стягнення у виді штрафу за порушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вважав такі дії відповідача протиправними, оскільки останній, незаконно розглянувши справу в місці зупинки транспортного засобу, не дав йому скористатися правами передбаченими ст.268 КУпАП. При цьому мобільним телефоном він не користувався і докази цьому відсутні. Просив скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав з обґрунтувань зазначених в позові. Просив його вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 вважав позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 порушив п.2.9 «д» Правил дорожнього руху України користуючись мобільним телефоном при керуванні автомобілем. Відповідач, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачений законом. Просив відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_4 показала, що 10.12.2016 року вони із відповідачем несли службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. В ході патрулювання вони помітили, що позивач, керуючи автомобілем, говорить по мобільному телефону. В подальшому вони здійснили зупинку транспортного засобу під його керуванням, повідомивши про її причину повязану з порушенням ПДР, останній цього не заперечував. Далі позивачу були розяснені його права та розглянуто справу про адміністративне правопорушення і оголошено постанову про накладення адміністративного стягнення, копію якої також було вручено.

Вислухавши доводи сторін, пояснення свідка, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 10.12.2016 року постановою серії АР №116690, винесеною інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_2 позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.2.9 «д» ПДР України за фактом того, що він 10.12.2016 року, о 12-й годині 55 хвилини, в м. Суми по вулиці С. Бандери, керував автомобілем «RENAULT Kangoo» д.н. ВМ9131DD і користувався засобами звязку, тримаючи в руці, а саме розмовляв по мобільному телефону. При цьому на позивача була накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.5).

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення, в тому числі, правил дорожнього руху, а також передбачені частинами першою, другою та третьою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 р. №1395 та зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1,статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Розділом ІІІ даної Інструкції також встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.2.9 «д» Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

У постанові, винесеної відповідачем, встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом користувався засоби звязку (мобільним телефоном), тримаючи їх у руці.

Доводи позивача, що він оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення при винесенні відносно нього вищевказаної постанови не ґрунтуються на матеріалах справи і є безпідставними. Натомість, підписуючись в оскаржуємій тепер постанові та отримуючи її копію, позивач жодних заперечень з цього приводу не виклав і не надав таких доказів до суду.

Вказане також підтверджується і дослідженими у судовому засіданні записами з нагрудних відеокамер поліцейських.

Зокрема на записі DSJX300091_BM0091, проміжок запису 12.52.34 -12.52.42, та на записі DSJX300031_BM0031, проміжок запису 12.48.48-12.48.52 достовірно вбачається, що позивач визнав факт користування мобільним телефоном і погодився з твердженнями відповідача про порушення ним правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, цими ж відеозаписами спростовуються і доводи ОСОБА_1 про те, що йому не дали можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, адже після розяснення таких прав інспектор поліції оголосив, що буде здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення, але позивач жодних клопотань не заявляв.

За таких обставин відповідач, не склавши протокол про адміністративне правопорушення, діяв згідно з вимогами чинного законодавства.

Доводи позивача про те, що оскаржуємо постанова винесена на місці зупинки транспортного засобу без розгляду адміністративної справи та без врахуванням висновків Конституційного суду України наданих в Рішенні №5-рп/2015 від 26. 05.2015 року є хибними, адже вказаний висновок Конституційним Судом було зроблено до внесення змін відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року №596-VIII.

Цим Законом внесено зміни і до ст.258 КУпАП, які передбачили можливість не складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ч.2).

При цьому ч.5 цієї статті встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, в тому числі, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

З врахуванням положень ст.222 КУпАП, вказані норми кореспондуються і з положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 р. №1395 та зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 року за №1408/27853.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вищевикладених нормативних актів, положення яких в установленому порядку не визнавалися неконституційними та встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, постанова про адміністративне правопорушення серії АР №116690 від 10.12.2016 року за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, у звязку з чим відсутні правові підстави для її скасування, а відтак, у задоволенні вимог позивача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2,8-12, 71, 159-163 КАС України, ст.ст.7,9, 245,247, 251, 254,256,293 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Повний текст постанови виготовлений 28.03.2017 року.