Справа № 697/90/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року справа № 697/90/17

м. Черкаси

15 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

секретаря Тараненка М.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради, виконавчого комітету Канівської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Канівського міськрайонного суду з позовом до Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради, Виконавчого комітету Канівської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинення певних дій, в якому просив визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області у прийнятті його документів для встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії; зобов'язати виконавчий комітет Канівської міської ради Черкаської області внести подання до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації для вирішення питання про встановлення йому, ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та щодо видачі йому відповідного посвідчення; визнати протиправним відмову Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, викладену у листі від 29.11.2016 року за ТК - № 6105115 на звернення ОСОБА_2 (його дружини) № 6902-оку від 21.11.2016 року до Урядової гарячої лінії щодо встановлення йому, ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі посвідчення відповідного зразку; зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію видати йому, ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії; встановленого зразку.

В подальшому, клопотанням від 03.04.2017 позивач зменшив позовні вимоги та просив суд зобов'язати Департамент соціального захисту населення Черкаської ОДА видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідач незважаючи на наявність у нього захворювання, яке виникло внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та призвело до інвалідності, що підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного звязку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 11.07.2016 № 9491, та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертної комісією серії 12 ААА № 532631 від 31.10.2016, не видав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Вказана протиправна відмова відповідача порушує права позивача на отримання пільг і компенсацій, як інваліда ІІ групи, хвороба якого повязана з наслідками аварії на ЧАЕС, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради в судове засідання свого представника не направило, причини його неявки суду не повідомило, заперечення не надало.

Від виконавчого комітету Канівської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, за наявними в справі матеріалами.

Представник Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА до зали судового засідання також не прибув, в наданому запереченні проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі наголосивши, що відповідно до Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у переліку зон радіоактивного забруднення відсутня зона посиленого радіоекологічного контролю на якій проживає позивач, внаслідок виключення ст. 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачалось надання відповідних пільг і компенсацій особам, віднесеним до 4 категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи, а отже правових підстав для видачі позивачеві посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії немає. У вказаному запереченні представник Департаменту просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доводи та пояснення ОСОБА_1, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 11.07.2016 № 9491 встановлено, що позивач має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 532631 від 31.10.2016 позивачу присвоєно ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС з 24.10.2016.

В судовому засіданні позивача наголосив, що в листопаді 2016 року його дружина звернулась на Урядову гарячу лінію щодо встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації листом від 29.11.2016 № ПК-6105115 повідомив позивача, що відповідно до прийнятих норм Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», у ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіаційного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» абзац 5 ч.2, в якому дається визначення зони посиленого радіаційного контролю виключено, тобто, категорію «зона посиленого радіаційного контролю 4 скасовано, а тому законодавчими нормами наразі не визначено механізму вирішення порушеного питання.

Вважаючи вищевказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з наступними змінами і доповненнями), надалі Закон № 796-XII.

Згідно ст.9 вказаного Закону, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 ч.1 ст.11 Закон № 796-XII встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

За змістом статей 14 і 65 Закону № 796-XII, для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 4 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом ОСОБА_3 України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 20 січня 1997 року № 51, із змінами і доповненнями (надалі - Порядок № 51).

За визначенням, наведеним у Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

Відповідно до п.6 Порядку № 51, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Разом з тим, положенням ст.15 Закону № 796-XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення ст.15 вказаного Закону кореспондуються також з приписами п.10 Порядку № 51, відповідно до якого, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Таким чином, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом № 796-XII.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII, до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Як свідчать матеріали даної справи, відмовляючи у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 Департамент соціального захисту Черкаської ОДА в своїх доводах посилається на Закон України від 28.12.2014р. № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991р. № 791а-XII та, зокрема, зону посиленого радіоекологічного контролю, виключено з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вказану позицію відповідача суд розцінює критично та зазначає наступне.

Згідно частини першої ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991р. № 791а-XII (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин), надалі - Закон № 791а-XII, залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону № 791а-XII такими зонами, зокрема, є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов'язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/кв. км та вище, або стронцію від 3,0 Кі/кв. км та вище, або плутонію від 0,1 Кі/кв. км та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

До 01.01.2015 до зон, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, належала й зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період, яка була передбачена абзацом п'ятим частини другої статті 2 Закону № 791а-XII.

Законом України від 28.12.2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», абзац 5 ч.2 ст.2 Закону № 791а-XII виключено, а відтак, із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Згідно із Законом України від 28.12.2014р. № 76-VIII також було виключено ст.23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Згідно Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014р. № 76-VIII, вказані норми набрали чинності з 01 січня 2015 року.

Необхідною умовою реалізації пільг і компенсацій, передбачених Законом № 796-XII, є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4, яке видається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Аналізуючи зміни в законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», суд дійшов висновку, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

В той же час, висновки, до яких дійшов відповідач, пов'язуючи виключення такої зони як зона посиленого радіоекологічного контролю із наявністю у особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, суд вважає помилковими, адже жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі № 796-XII не відбулось.

Суд наголошує, що виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час, як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015 (на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії В-І № 637793 від 15.12.1992).

Відповідно до ст.12 Закону № 796-XII, причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Суд зазначає, що відповідності до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 11.07.2016 № 9491 встановлено, що позивач має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 532631 від 31.10.2016 позивачу присвоєно ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС з 24.10.2016.

З урахуванням вищевказаних обставин суд дійшов висновку, що у відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII ОСОБА_1 дійсно має право на отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

За таких обставин, суд розцінює дії Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА щодо відмови позивачу у видачі відповідного посвідчення такими, що є протиправним.

Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Пунктом 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_3 Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 Європи від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження Черкаської ОДА щодо видачі посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії за своєю правовою природою є дискреційними.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 зобовязати Департамент соціального захисту населення Черкаської ОДА видати йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Разом з цим, суд акцентує увагу на тому, що судове рішення в адміністративній справі має гарантувати повний та всебічний захист порушеного суб'єктивного права особи.

Зокрема, ч. 2 ст. 162 КАС України визначено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням тієї обставини, що позивач вже звертався із відповідною заявою, в якій просив видати посвідчення постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії та отримував відмову Департаменту, суд вважає за необхідне обрати належний та правильний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації не довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлено 10.04.2017 року