Справа № 608/2036/16-а, 2а-608/2/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Справа № 876/2893/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 08.02.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 08.12.2016 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно відмови в перерахунку пенсії державного службовця, а також зобов'язати управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 90 % середньомісячної заробітної плати відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) з урахуванням сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 08.02.2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області стосовно відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсі державного службовця з урахуванням сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в сумі 9383 гривні 02 копійки. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області здійснити ОСОБА_1 з 7 грудня 2016 року перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 90 % середньомісячної заробітної плати відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) з урахуванням сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в сумі 9383 гривні 02 копійки, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. В решті позовних вимог ОСОБА_1 щодо пенсійних виплат з урахуванням перерахунку з дати призначення пенсії відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області подало апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подану скаргу слід задовольнити частково, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Чортківському районі, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2, виданого 28.11.2005 року, та отримує пенсію призначену за нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

07 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Однак листом № 5198/02 від 08.12.2016 року відповідач повідомив, що до складу пенсії позивачки ОСОБА_1 не були включені інші виплати, в які включаються індексація та матеріальна допомога.

Згідно довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України про «Про державну службу», виданої 28 вересня 2016 року Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області ОСОБА_1 за період з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2008 року нараховані індексація заробітної плати в сумі 653,87 гривень та матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 8729,15 гривень. На всі виплати, уключені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вищезазначені виплати не були включені до суми заробітної плати, на підставі якої відповідачем розраховувалась пенсія позивачці.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95 ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Частиною 6 передбачено, що державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Частиною 7 зазначеного Закону також передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, індексація входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсія позивача мала бути обрахована з усіх видів оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» було нараховано та з яких було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, тобто з усієї заробітної плати позивача, в тому числі з індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права в справах подібної категорії міститься у постановах Верховного Суду України від 03.06.2014 року № 21-134а14, від 04.03.2014 року №21-14а14, від 16.09.2014 року №21-314а14.

А відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду позивач фактично вимагає захист порушеного права щодо пенсійного забезпечення (в частині врахування сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, які виплачувались позивачу і з яких сплачувалися страхові внески), яке фактично виникло на стадії призначення позивачу пенсії, яке продовжує бути порушеним внаслідок не врахування таких виплат при призначенні пенсії.

Тобто, фактично має місце перерахункове обчислення раніше призначеної пенсії з урахуванням тих додаткових показників заробітної плати, які не були враховані при такому призначенні. При такому обчислені слід застосовувати той відсотковий показник, який існував на час його призначення. Ті обставини, що відбулись зміни у законодавстві, та з 01.05.2016 року діє новий Закон України «Про державну службу», яким визначені нові правила призначення пенсії, жодним чином не впливають на характер спірних правовідносин, який виник до цих обставин.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачці сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретних розмірів про що вказав суд першої інстанції при ухваленні рішення у цій справі.

Суд першої інстанції не врахував положення частин 1, 2 статті 99 КАС України, згідно яких адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з позовом лише 08.12.2016, та просила задовольнити позовні вимоги з дати призначення пенсії.

Враховуючи вищевказане, позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 04.08.2005 року по 07.06.2016 року слід залишити без розгляду у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС України. В іншій частині позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії є обґрунтованим та підлягає задоволенню, починаючи з 08.06.2016 року.

За правилами частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому, якщо адміністративний позов задоволено частково судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог (частина 3 статті 94 КАС України). При подачі позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн, що підтверджується квитанцією № 5161/з14 від 08.12.2016.

Таким чином, на переконання колегії суддів, судове рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області - задовольнити частково.

Постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 08.02.2017 року у справі № 608/1813/16-а провадження №2-а/608/2/2017 - скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за період з 04.08.2005 року по 07.06.2016 року - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області здійснити ОСОБА_1 з 08 червня 2016 року перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 90 % відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) з урахуванням сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) частину витрат по сплаті судового збору в сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області (вул. Шевченка, 34, м. Чортків, Тернопільська область, 48500).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови виготовлено 05.04.2017 року