Справа № 810/729/17
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року № 810/729/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Джардіно" до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

16 лютого 2017 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося приватне підприємство "Джардіно" (далі - позивач) з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 листопада 2016 р. №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вважає, що відповідач дійшов передчасного висновку про несвоєчасне оприбуткування позивачем готівкових коштів на загальну суму 36 488 грн 49 коп., оскільки під час проведення перевірки Книга обліку розрахункових операцій була надана перевіряючим до перевірки. Зазначив, що Z-звіти за період з 1 по 24 вересня 2016 р. та з 5 по 28 листопада 2015 р. на загальну суму 36 488 грн 49 коп. були роздруковані в день надходження готівкових коштів та підклеєні до Книги обліку розрахункових операцій (далі - КОРО). Крім того, стверджує, що відповідач дійшов також помилкового висновку про те, що позивачем не ведеться в установленому порядку облік товарних запасів за місцем їх реалізації, оскільки позивачем було надано перевіряючим первинно-господарську документацію, яка підтверджувала факт придбання товарів. Водночас стверджує, що відповідач дійшов помилкового висновку щодо перевищення позивачем установленого ліміту залишку готівки в касі на загальну суму 8627 грн 44 коп., оскільки позивачем було надано перевіряючим видатковий касовий ордер та квитанцію банку про передачу готівки на цю суму (а.с. 3-10).

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що перевіряючими було встановлено: факт несвоєчасного оприбуткування позивачем готівкових коштів на загальну суму 36 488 грн 49 коп.; факт неведення в установленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та факт перевищення позивачем установленого ліміту залишку готівки в касі на загальну суму 8627 грн 44 коп. У звязку з виявленими порушеннями, ним було винесено оскаржувані податкові повідомленн-рішення (а.с. 214-217).

28 березня 2017 р. позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

15 жовтня 2009 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію серія А01 № 560554 (а.с. 12).

10 листопада 2016 р. відповідачем було проведено фактичну перевірку ресторану позивача, який розташований за адресою: смт. Козин, вул. Обухівське шосе, 3, за результатами якої у цей же день складено акт перевірки № 2947/1000/14/36348812 (далі - акт перевірки) (а.с. 13-14).

У розділі "Висновок" названого акта перевірки зазначено, що позивачем порушено вимоги:

- п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), а саме: позивачем не ведеться облік товарних запасів за місцем реалізації;

- п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" , затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. № 637 (далі - Положення), а саме: несоєчасне оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 36 488 грн 49 коп., в тому числі: за період з 1 по 24 вересня 2016 р. у сумі 22 107 грн 50 коп., з 5 по 28 листопада 2015 р. у сумі 14 380 грн 99 коп.;

- п. 2.8 Положення, а саме: перевищення встановленого залишку готівки в касі на загальну суму 8627 грн 44 коп. (а.с. 14).

23 листопада 2016 р. на підставі висновків названого акта перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_3, яким на позивача накладено штрафні (фінансові) санкції у сумі 8400 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3) (а.с. 15);

- № НОМЕР_2, яким на позивача накладено штрафні (фінансові) санкції у сумі 182 442 грн 45 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2) (а.с. 16);

- № НОМЕР_1, яким на позивача накладено штрафні (фінансові) санкції у сумі 17 254 грн 88 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1) (а.с. 17).

У зв"язку з тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом № 265/95-ВР та Положенням.

Згідно з вимогами п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до вимог п. 2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Як убачається з п. 2.8 Положення підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку. Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів. Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

І.Стосовно правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3, судом встановлено таке.

Назване податкове повідомлення-рішення винесено у зв"язку з порушенням позивачем на думку відповідача п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону № 265/95-ВР, а саме, відповідач вважає, що позивачем не ведеться у встановленому законодавством порядку облік товарних запасів за місцем їх реалізації.

При вирішенні правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3, судом встановлено таке.

Згідно з вимогами п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов"язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Таким чином, дія Закону № 265/95-ВР поширюється на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, і не поширюється на суб'єктів господарювання, які таких операцій не здійснюють.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Тобто, розрахункова операція у розумінні Закону № 265/95-ВР характеризується здійсненням розрахунків за товар в місці отримання такого товару.

Як убачається з акту перевірки, в ньому зафікосовано порушення, яке полягало у тому, що позивач не вів обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання.

Зазначені дії визначені порушенням згідно з вимогами п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

Зазначена норма передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов'язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації.

Як убачається з ст. 6 Закону названого Закону, облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

При цьому відповідальність за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР передбачена ст. 20 Закону №265/95 ВР у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вимог п. 12 ст. 3, ст. 6, ст. 20 Закону № 265/95-ВР дає підстави для висновку, що цим законом передбачено обов'язок юридичних осіб, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації. За реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, за цінами реалізації.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність від 16 липня 1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій у відповідності до положень ч. 1 ст. 9 вказаного Закону є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п. 6.1., 6.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24 травня 1995 р., первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси підлягають обов'язковій передачі до архіву. Первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерії у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

Наведене свідчить, що облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації здійснюється на підставі первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факти здійснення господарських операцій. При цьому, відсутність накладних або їх неправильне оформлення не може бути віднесено до порушень встановленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Крім того, законодавством не передбачено порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в реєстрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 р. К/800/24889/16.

Відповідачем, як вже зазначалося, встановлено факт не облікування товарів у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 93 620 грн 00 коп.

Перелік названих товарів зазначено у додатку до акта перевірки "Відомості" (а.с. 236).

Як убачається з названого переліку, відповідач вважає, що позивачем не обліковано в установленому порядку 1 пляшка коньяку «Мартель VSOP», дата розливу 22 червня 2016 р., ціна 4200 грн 00 коп.

Так, на підтвердження обліку названого товару позивачем було надано суду копії:

- договору поставки між позивачем та ТОВ «Експансія» від 12 травня 2014 р. № 40037679 (а.с. 42-44);

- видаткової накладної від 16 вересня 2016 р. № 933726, згідно з якою позивачу, зокрема, було поставлено 1 пляшку коньяку «Мартель VSOP», ціна 1778 грн 48 коп. (а.с. 45);

- платіжного доручення від 26 вересня 2016 р. № 271, згідно з яким позивачем було сплачено ТОВ «Експансія» за товари згідно накладної від 16 вересня 2016 р. № 933726 (а.с. 47);

- сертифіката відповідності на поставлений ТОВ «Експансія» коньяк «Мартель VSOP» (а.с. 52-54);

- оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 за 2016 р. (а.с. 57-101).

Названі документи підтверджують облік зазначених в них товарів.

При вирішенні справи судом не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не ведеться облік товарних запасів у встановленому порядку, оскільки це спростовується поданими позивачем доказами.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 відповідачем винесено протиправно, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ІІ. Стосовно правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2, судом встановлено таке.

Назване податкове повідомлення-рішення винесено у зв"язку з тим, що, на думку відповідача, позивачем було порушено вимог п. 2.6 Положення, а саме: несвоєчасно оприбутковано готівкові кошти за період з 1 по 24 вересня 2016 р. та з5 по 28 листопада 2015 р. на загальну суму 36 488 грн 49 коп.

При вирішенні правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2, судом враховано таке.

Згідно з вимогами п. 1.2 Положення оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Як вже зазначалося, відповідно до вимог п. 2.6 названого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до вимог п. 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Як убачається зі ст. 1 Указу "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 р. № 436/95, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій і веденням КОРО на підставі фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: роздрукування фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій та своєчасне відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.

Отже, процедура оприбуткування готівки в касі полягає не лише в роздрукуванні фіскального чеку, а і в своєчасному здійсненні запису в книзі обліку розрахункових операцій на підставі відповідного Z-звіту, відповідно невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абз. 3 ст. 1 Указу №436/95).

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 р. у справі № 21-3680а15.

Відповідно до вимог ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вже зазначалося, перевіркою було встановлено факт несвоєчасного оприбуткування позивачем готівкових коштів за період з 1 по 24 вересня 2016 р. та з 5 по 28 листопада 2015 р. на загальну суму 36 488 грн 49 коп., внаслідок несвоєчасного внесення до КОРО запису про оприбуткування цих готівкових коштів.

У судовому засіданні було досліджено оригінал КОРО позивача, належним чином завірена копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 18-41).

Як убачається з копії КОРО, позивачем було своєчасно роздруковано наступні Z-звіти від:

- 1 вересня 2016 р. № 2493 на суму 5500 грн 00 коп., 2 вересня 2016 р. № 2494 на суму 2245 грн 00 коп., 3 вересня 2016 р. № 2495 на суму 615 грн 00 коп., 4 вересня 2016 р. № 2496 на суму 1140 грн 00 коп., 5 вересня 2016 р. № 2497 на суму 140 грн 00 коп., 6 вересня 2016 р. № 2498 на суму 370 грн 00 коп., 7 вересня 2016 р. № 2499 на суму 970 грн 00 коп., 8 вересня 2016 р. № 2500 на суму 100 грн 00 коп., 9 вересня 2016 р. № 2501 на суму 3210 грн 00 коп., 10 вересня 2016 р. № 2502 на суму 1050 грн 00 коп., 11 вересня 2016 р. № 2503 на суму 820 грн 00 коп., 12 вересня 2016 р. № 2504 на суму 250 грн 00 коп., 13 вересня 2016 р. № 2505 на суму 50 грн 00 коп., 14 вересня 2016 р. № 2506 на суму 250 грн 00 коп., 15 вересня 2016 р. № 2507 на суму 50 грн 00 коп., 16 вересня 2016 р. № 2508 на суму 560 грн 00 коп., 17 вересня 2016 р. № 2509 на суму 2655 грн 00 коп., 18 вересня 2016 р. № 2510 на суму 740 грн 00 коп., 19 вересня 2016 р. № 2511 на суму 1155 грн 00 коп., 20 вересня 2016 р. № 2512 на суму 1665 грн 00 коп., 21 вересня 2016 р. № 2513 на суму 50 грн 00 коп., 22 вересня 2016 р. № 2514 на суму 80 грн 00 коп., 23 вересня 2016 р. № 2515 на суму 50 грн 00 коп., 24 вересня 2016 р. № 2516 на суму 650 грн 00 коп. (а.с. 24-32);

- 5 листопада 2015 р. № 2186 на суму 1540 грн 00 коп., 6 листопада 2015 р. № 2187 на суму 90 грн 00 коп., 7 листопада 2015 р. № 2188 на суму 880 грн 00 коп., 8 листопада 2015 р. № 2189 на суму 3350 грн 00 коп., 9 листопада 2015 р. № 2190 на суму 175 грн 00 коп., 10 листопада 2015 р. № 2191 на суму 8680 грн 00 коп., 11 листопада 2015 р. № 2192 на суму 95 грн 00 коп., 12 листопада 2015 р. № 2193 на суму 1690 грн 00 коп., 13 листопада 2015 р. № 2194 на суму 2225 грн 00 коп., 14 листопада 2015 р. № 2195 на суму 1365 грн 00 коп., 15 листопада 2015 р. № 2196 на суму 2217 грн 00 коп., 16 листопада 2015 р. № 2197 на суму 90 грн 00 коп., 17 листопада 2015 р. № 2198 на суму 540 грн 00 коп., 18 листопада 2015 р. № 2199 на суму 5000 грн 00 коп., 19 листопада 2015 р. № 2200 на суму 795 грн 00 коп., 20 листопада 2015 р. № 2201 на суму 60 грн 00 коп., 21 листопада 2015 р. № 2202 на суму 860 грн 00 коп., 22 листопада 2015 р. № 2203 на суму 1372 грн 50 коп., 23 листопада 2015 р. № 2204 на суму 2195 грн 00 коп., 24 листопада 2015 р. № 2205 на суму 80 грн 00 коп., 25 листопада 2015 р. № 2206 на суму 50 грн 00 коп., 26 листопада 2015 р. № 2207 на суму 400 грн 00 коп., 27 листопада 2015 р. № 2208 на суму 95 грн 00 коп., 28 листопада 2015 р. № 2209 на суму 6101 грн 25 коп. (а.с. 33-41).

У день роздрукування названих Z-звітів зазначені в них суми були відображені у КОРО, що підтверджується копією названої книги (а.с. 18-23).

Наведене свідчить, що позивачем було дотримано процедуру оприбуткування готівки в касі (роздрукуванно фіскальні чеки та своєчасно здійснено записи в КОРО на підставі відповідних Z-звітів).

При вирішенні справи судом не може бути взято до уваги посилання позивача на несвоєчасне оприбуткування позивачем готівкових коштів за період з 1 по 24 вересня 2016 р. та з 5 по 28 листопада 2015 р. на загальну суму 36 488 грн 49 коп., оскільки воно спростовується наданими позивачем докаами.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 відповідачем винесено протиправно, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ІІІ. Стосовно правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1, судом встановлено таке.

Назване податкове повідомлення-рішення винесено у зв"язку з тим, що, на думку відповідача, позивачем було порушено вимоги п. 2.8 Положення, а саме: перевищено встановлений залишок готівки в касі на загальну суму 8627 грн 44 коп. (ліміт каси 6065 грн 00 коп.) (а.с. 14).

При вирішенні правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1, судом встановлено таке.

Згідно з п. 1 наказу позивача від 7 квітня 2010 р. № 18-1 «Про встановлення ліміту каси» встановлено ліміт залишку готівкових коштів у сумі 6065 грн 00 коп. (а.с. 224).

Як убачається з п. 3 названого наказу, понадлімітну виручку необхідно здавати до банку не пізніше наступного дня.

Як вже зазначалося, згідно з вимогами п. 2.8 Положення підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку. Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти

приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів. Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Згідно з вимогами п. 3.10 Положення прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості мають заповнюватися бухгалтером чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, комп'ютерних засобів чи іншими способами, які забезпечили б належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, що вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання. Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються. У касових ордерах, які оформляються на загальну суму проведених підприємством касових операцій (видача готівки за видатковими відомостями, електронними платіжними засобами, здавання готівки до банку, отримання готівки з банку за чеком та оприбуткування її в касі тощо), реквізит "Одержав" або "Прийнято від" не заповнюється.

На підтвердження відсутності понадлімітних коштів 30 та 31 травня 2016 р. позивачем надано суду:

- видатковий касовий ордер від 30 травня 2016 . № 162 на суму 500 грн 00 коп. (а.с. 106);

- прибутковий касовий ордер від 30 травня 2016 р. № 182 на суму 17 870 грн 00 коп. та квитанцію до нього (а.с. 107);

- прибутковий касовий ордер від 30 травня 2016 р. № 183 на суму 500 грн 00 коп. та квитанцію до нього (а.с. 108);

- видатковий касовий ордер від 31 травня 2016 р. № 163 на суму 500 грн 00 коп. (а.с. 220);

- видатковий касовий ордер від 31 травня 2016 р. на суму 14 192 грн 44 коп. (а.с. 201);

- квитанцію про здачу готівки до банку від 31 травня 2016 р. № 025М42331 на суму 14192 грн 44 коп. (а.с. 202);

- видатковий касовий ордер від 31 травня 2016 р. № 165 на суму 3677 грн 56 коп. (а.с. 203);

- відомість на виплату грошей № 10 на загальну суму 3677 грн 56 коп. (а.с. 204);

- прибутковий касовий ордер від 31 травня 2016 р. № 184 на суму 500 грн 00 коп. з квитанцією (а.с. 205).

Названі документи містять усі передбачені п. 3.10 Положення реквізити та свідчать про факт здачі 30 та 31 травня 2016 р. позивачем готівки до банку.

Водночас, при вирішенні справи судом враховано, що в акті перевірки відповідачем не було зазначено ні дати встановленого перевищення ліміту готівки в касі позивача, ні підстави його виникнення (невідповідність видаткових ордерів, фактична наявність готівки в касі, тощо).

Наведене унеможливлює перевірку судом інформації щодо перевищення ліміту готівки у касі позивача.

Враховуючи, що позивачем надано суду докази на підтвердження безпосереднього здавання готівки до банку та за відсутності даних щодо дати виникнення перевищення ліміту в касі позивача, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 відповідачем винесено протиправно, а тому є таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого не було зроблено відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача у сумі 3121 грн 47 коп.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Києво-Святошинської обєднаної державної податкової інспекції (Обухівське відділення) Головного управління ДФС у Київській області від 23 листопада 2016 р. №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області судові витрати у сумі 3121 (тридцять одна тисяча двадцять одна грн) 47 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.