Справа № 712/2908/17
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/2908/17
Провадження № 2-а/712/372/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора роти № 2 УПП в м. Черкаси ОСОБА_2 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора роти № 2 УПП в м. Черкаси ОСОБА_2 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 05.03.2017 року інспектором роти №2 УПП в м. Черкаси ОСОБА_2 було винесено постанову серія АР № 091847, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до даної постанови 05.03.2017 року о 00. год. 05 хв. він керував транспортним засобом ВАЗ 21013 номерний знак НОМЕР_1 в м. Черкаси по вул. Благовісній, 235 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив 2.1в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Вважає, що дана постанова підлягає до скасування з наступних підстав.

П. 2.1в ПДР України не передбачає обов'язку водія мати при собі посвідчення водія. Даним пунктом ПДР передбачено інший обов'язок водія.

Крім того, посвідчення водія він мав при собі. Це вбачається з самої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В постанові зазначено номер його посвідчення та дату його видачі.

В порушення вимог КпАП України не було складено протокол про адмінправопорушення.

Просить суд скасувати постанову серія АР №091847 від 05.03.2017 року, винесену інспектором роти № 2 УПП в м. Черкаси ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в позові відмовити. Надав суду заперечення, які приєднані до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З постанови по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне стягнення серія АР № 091847 від 05.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21013 номерний знак НОМЕР_1 05.03.2017 року о 00 год. 05 хв. в м. Черкаси, по вул. Благовісна, 235 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив в п. 2.1в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України. На підставі даних фактів інспектор роти № 2 УПП в м. Черкаси лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову, якою притягнув позивача за вчинене адміністративне правопорушення до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єктом владних повноважень у відповідності зазначених вище вимог Закону, щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення надано суду відеозапис правопорушення, з якого вбачається, що коли позивач був зупинений поліцейськими, то на вимогу поліцейського позивач не предявив для перевірки посвідчення водія, що є порушенням п. 2.4 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суд зазначає, що згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

В судовому засіданні інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Черкаси ОСОБА_2 суду пояснив, що 05.03.2017 року о 23 год. 35 хв. він ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси шляхом патрулювання на службовому автомобілі Тоуоtа Рrius та виконував службові обовязки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час на лінію 102 надійшло повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення водієм автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. 12594АХ, а саме керування в стані алкогольного спяніння, що є порушенням вимог п. 2.9. а) Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху». О 23 год. 55 хв. він виявив даний автомобіль по вул. Благовісна 235. Зупинивши автомобіль відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» він звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), надалі згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поінформував про причину зупинки, а саме: що є інформація, яка свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В подальшому згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР він оголосив законні вимоги щодо предявлення посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та поліса (сертифіката) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На вимогу поліцейського позивач не предявив для перевірки посвідчення водія, що є порушенням п. 2.4 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. А також у позивача були виявлені ознаки алкогольного спяніння: а саме запах алкоголю з порожнини рота, після чого позивач був затриманий та доставлений до Черкаського відділку поліції для встановлення особи та складення відповідних адміністративних матеріалів. Після проходження процедури освідування та встановлення особи позивача, він згідно вимог ст. 279 КУпАП розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому розяснив позивачеві права та обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. В подальшому розглянувши справу у відповідності до ст. ст. 258, 280 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 252 КУпАП, він виніс постанову АР №729984 відносно позивача, якою наклав стягнення за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Надалі згідно ст. 285 КУпАП він оголосив постанову по справі про адміністративне правопорушення. Також, позивачу було розяснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу. Від підпису постанови позивач відмовився.

Твердження позивача про те, що повинен був бути складений протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам законодавства, оскільки згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та згідно ст. 222 КУпАП, правопорушення вчинене позивачем (ч. 1 ст. 126 КУпАП) відноситься до компетенції Національної поліції, тому відповідач в даному випадку діяв згідно вимог чинного законодавства не складаючи протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

В своєму рішенні Конституційний суд України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», що ст. 258 КУпАП встановлено порядок скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, а також в даній статті визначено, що адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення, тому можна зробити висновок, що норми встановленні ст. 258 КУпАП є спеціальними нормами і в частині накладення стягнення на місці вчинення правопорушення вступають в колізію з загальними нормами ст. 276 КУпАП щодо місця розгляду справи (місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення). За загальним правилом при розбіжності між загальними і спеціальними нормами перевага надається спеціальним нормам, тому при накладенні стягнення на місці вчинення правопорушення відповідач вірно керувався нормами прямої дії ст. 258 КУпАП.

Також, відповідно п. 2.3 вищезазначеного Рішення Конституційного суду України, - у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, Конституційний суд на час засідання та прийняття рішення 26.05.2015 року дійшов до висновку та чітко визнав, що за певним переліком адміністративних правопорушень, передбачених ст. 258 КУпАП (в редакції, яка діяла на той час) існує скорочене провадження, яке не передбачає складання протоколу про адміністративне правопорушення, а адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення та перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Пунктом 38 Розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596- VIII, який прийнято після винесення вищезазначеного рішення Конституційним судом України, внесено зміни до ст. 258 КУпАП після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Даними змінами було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу.

За таких обставин суд вважає, що викладені в позові обставини про необґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, тому позов слід залишити без задоволення за безпідставністю, а постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14?, 126, 245, 251, 258, 268, 283, 289 КпАП України, ст. ст. 6-14, 71, 99, 128, 158-163,1712 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора роти № 2 УПП в м. Черкаси ОСОБА_2 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуючий: