Справа № 264/818/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/818/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донецької області про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 06.02.2017 року наряд патрульної поліції №106 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі склав відносно нього постанову про адміністративне правопорушення за розділом 33а частини 2.2 з 1 ПДР України. Йому було висловлено зауваження, що він виконав поворот направо без обовязкової зупинки. Вказаною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказаного правопорушення не вчиняв, при складанні протоколу працівниками поліції не були допитані свідки, а також він неодноразово наполягав на допиті в якості свідка пасажира, який їхав з ним в автомобілі. Працівники поліції вимикали та вмикали нагрудну камеру, коли їм було це на користь. Так, 06.02.2017 року о 12-30 годині він керував автомобілем Нива Шевроле державний номер НОМЕР_1 та рухався по бул.Шевченко в м.Маріуполі до Торгівельного центру Метро. Бульвар Шевченко сходиться з Запорізьким шосе, при переходу до Запорізького шосе стоїть знак поворот на право та вище знак «стоп». Попереду позивача рухався автомобіль-іномарка зеленого кольору, яка пішла вперед та зробила порушення переїхав дві суцільні смуги на АЗС WOG. Він, рухавшись позаду, зупинився перед Запорізьким шосе, поглянув уліво, переконавшись, що зліва немає перешкоди, продовжив свій рух та поїхав спочатку по ТРЦ Порт Сіті, коли проїхавши приблизно 1 км від перехрестя, позаду почув гучний звук патрульного автомобіля. Працівник поліції висловив йому зауваження з приводу порушення ПДР України, а саме не здійсненні зупинки на знак «стоп», на що він відповів, що порушень не скоював, оскільки зупинявся на знак, а потім продовжував свій рух. Його позицію також підтвердив пасажир, який був в його автомобілі ОСОБА_2, однак працівники поліції проігнорували їх пояснення та стали показувати відеозапис, на якому похожа на його автомобіль машина проїхала нібито без зупинки, але оскільки відео було на великій швидкості, розібрати автомобіль не було можливо. Патрульний поліцейський повідомив, що відео є доказом правопорушення, а тому став складати відносно позивача постанову у патрульному автомобілі, хоча позивач просив відкласти розгляд справи для ознайомлення з доказами. У постанові невірно вказаний час скоєння адміністративного правопорушення 06.02.2017 року 14-45 година, а не 12-30 година, дата народження позивача 30.07.1974 року, а не 31.07.1974 року. Крім того, посадова особа відповідача не складаючи протоколу про адміністративне правопорушення, винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, порушивши таким чином, вимоги процесуального законодавства. 09.02.2017 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя ним був поданий адміністративний позов до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 06.02.2017 року, однак ухвалою суду від 13.02.2017 року його адміністративний позов було повернуто позивачу для подачі до належного суду. Отримавши 22.02.2017 року ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя, він направив адміністративний позов до Іллічівського районного суду м.Маріуполя. Просив поновити йому строк звернення до суду, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №334591 від 06.02.2017 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримав та пояснив, що 06.02.2017 року о 12-30 годині він керував автомобілем Нива Шевроле державний номер НОМЕР_1 та рухався по бул.Шевченко в м.Маріуполі до Торгівельного центру Метро. При переходу до Запорізького шосе стоїть знак поворот на право та знак «стоп», який він бачив, а тому зупинився перед ним, поглянув уліво та, переконавшись, що зліва немає перешкоди, продовжив свій рух, після чого був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали відносно нього постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною, оскільки правил дорожнього руху він не скоював, а працівники поліції його обумовлюють. Просив поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки причини його пропуску є поважними, а постанову серії АР №334591 від 06.02.2017 року скасувати.

Представник відповідача інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що постанова про адміністративне правопорушення від 06.02.2017 року є законною. Так під час патрулювання 06.02.2017 року було помічено транспортним засіб Шевроле Нива, який на перехресті бул.Шевченко та Запорізького шосе в м.Маріуполі не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.2.2 розділу 33 ПДР України. Він зупинив водія, підійшов до нього, представився належним чином, довів суть скоєного правопорушення, запропонував йому предявити документи на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документи на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування. В процесі спілкування з позивачем, останній неодноразово визнавав факт скоєння ним правопорушення та наполягав на тому, що це незначне правопорушення, про що мається відповідне відео з нагрудної камери. Крім того, посилання позивача на те, що ним не був складений протокол про адміністративне правопорушення є неспроможними, оскільки статтею 258 КУпАП не передбачено складання протоколу за вчинення адміністративних правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Позивач жодного доказу його невинуватості не надав, а тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, свідків, оглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З прийняттям Закону України «Про національну поліцію» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року законодавцем було внесено зміни до статті 258 КУпАП та викладено її в наступній редакції: «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже внаслідок прийняття в липні 2015 року відповідних змін до діючого законодавства суттєво змінилися положення статті 258 КУпАП, які чітко встановили право уповноваженим працівникам Національної поліції не складати протокол при вчиненні адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, а також право на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення саме на місці їх вчинення (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР №334591 від 06.02.2017 року складеної інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_3, встановлено, що о 14-45 годині 06.02.2017 року, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шевроле Нива» державний номер НОМЕР_1 на перехресті бул.Шевченко та Запорізького шосе в м.Маріуполі не виконав вимогу зупинки дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений», а саме здійснив проїзд без зупинки перед знаком, чим порушив п.2.2 розділу 33.2 ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 255 гривень.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.22 розділу 33.2 Правил дорожнього руху України забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

Позивач в своєму позові вказує, що посадовою особою відповідача в порушення вимог процесуального законодавства не складався протокол про адміністративне правопорушення, однак відповідно до вимог статті 258 КУпАП в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення не повинен складатися.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 пояснив, що він є інспектором Управління патрульної поліції в м.Маріуполі та 06.02.2017 року разом з ОСОБА_3 здійснював патрулювання. Під час патрулювання він помітив транспортним засіб Шевроле Ніва, який на перехресті бул.Шевченко та Запорізького шосе в м.Маріуполі не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив ПДР України. Після зупинки позивача, останній погодився, що порушив правила дорожнього руху та даний факт був зафіксований на відеозаписі. Оскільки позивач під час розгляду справи визнав свою провину, підстав для допиту в якості свідка пасажира, який знаходився у автомобілі не було.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що із позивачем ОСОБА_1 він раніше не був знайомий. 06.02.2017 року його підвозив ОСОБА_1 та він сидів на передньому пасажирському сидінні його автомобіля Шевроле Нива. Коли вони підїхали до перехрестя бул.Шевченко та Запорізьке шосе, ОСОБА_1 зупинився перед знаком «стоп» після чого продовжив свій рух. Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 не порушував.

Доводи позивача, що він просив відповідача розгляд справи перенести для огляду відеозапису, а також допитати в якості свідка пасажира, який знаходився в його автомобілі спростовуються переглянутим відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано як позивач спочатку підтвердив порушення ним Правил дорожнього руху, що виразилось у невиконанні вимог дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», а потім після оглянутого відеозапису, який йому було надано на його прохання, став пояснювати, що з відео не вбачається факту правопорушення, а також доводи позивача спростовуються поясненнями свідка інспектора УПП в м.Маріуполі ОСОБА_5, допитаного в судовому засіданні.

Таким чином, у суду немає сумнівів в достовірності пояснень, наданих відповідачем та свідком ОСОБА_5 в судовому засіданні, а доводи позивача суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Крім того, суд відноситься критично до пояснень свідка ОСОБА_2, який знаходився на передньому пасажирському сидінні в моменту скоєння ОСОБА_1 правопорушення, оскільки на думку суду він є особою зацікавленою у вирішенні справи на користь позивача.

Також позивач наголошував на тому, що в постанові про адміністративне правопорушення посадовою особою відповідача невірно зазначений час скоєння ним правопорушення та дата його народження. Дослідивши постанову, суд встановив, що дійсно в ній маються помилки у часі скоєння правопорушення вказана 14-45 година та даті народження позивача, замість 31.07.1974 року вказане 30.07.1974 року, але ж в судовому засіданні було встановлено, що саме позивач ОСОБА_1 був зупинений 06.02.2017 року приблизно о 12-43 годині за керуванням автомобіля «Шевроле Нива» державний номер НОМЕР_1 в районі ТРЦ Порт Сіті, що також підтвердив ОСОБА_1 в судовому засіданні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.2.2 розділу 33 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні відповідачем в повній мірі доведено правомірність винесення постанови серії АР № 334591 від 06.02.2017 року по справі про адміністративне правопорушення з вищенаведених підстав.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач отримав копію постанови по справі про адміністративне правопорушення 06.02.2017 року, а адміністративний позов подав до Жовтневого районного суду м.Маріуполя який ухвалою від 13.02.2017 року повернув позивачу адміністративний позов для подачі до належного суду. Позивач вказує, що копію ухвали він отримав 22.02.2017 року та одразу подав адміністративний позов до Іллічівського районного суду м.Маріуполя, тобто після спливу десятиденного строку встановленого ст.289 КУпАП, однак суд не вбачає доказів отримання позивачем копії ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя саме 22.02.2017 року, а тому суд не визнає їх поважними.

На підставі викладено, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 18, 70, 71, 99, 159, 162, 163 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донецької області про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н. В. Литвиненко