Справа № П/811/266/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2017 рокусправа № П/811/266/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 р. у справі № П/811/266/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області

до Селянського фермерського господарства "Лідер" ОСОБА_2

про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2016 Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Селянського (фермерського) господарства "Лідер" ОСОБА_2, а саме: зупинити виконання робіт відповідачем з експлуатації стаціонарних джерел викидів: пункту заправки с/г техніки, точильного верстата, токарного верстата, зварювального апарату, зерноочисного агрегату ЗАВ-25, що знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, с.Новопетрівка до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що С(Ф)Г "Лідер", не виконуючи приписи Інспекції, здійснює свою діяльність з порушенням вимог природоохоронного законодавства, а саме за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів, в звязку з чим наявними є підстави для застосування заходів реагування у відповідності до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2016р. у справі № П/811/266/16 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим недоведеністю позивачем обставин, викладених в акті перевірки щодо експлуатації відповідачем таких стаціонарних джерел викидів як пункт заправки с/г техніки (АЗС), зварювальний пост та зерноочисний агрегат. Пояснення ж свідків (співробітників Інспекції), надані у судовому засіданні, носять суперечливий характер і також не доводять факту експлуатації С(Ф)Г "Лідер" стаціонарних джерел викидів. Щодо таких стаціонарних джерел викидів точильного верстата, токарного верстата, зварювального апарату, то про це обладнання в акті перевірки не йшлося і більш того, верстати нерухомими об'єктами не являються.

Не погодившись з постановою суду, ДЕІ у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2016 р. у справі № П/811/266/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв сторону відповідача , та зазначає те, що заява голови (Ф)Г "Лідер" ОСОБА_2 про неналежність перерахованих вище джерел забруднення атмосферного повітря на праві власності юридичній особі, яка скоїла адміністративне правопорушення у цій сфері, не впливає на обсяг його відповідальності, оскільки будь-який суб'єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності майно не тільки належне на праві власності, а й праві користування, оренди, лізингу, оскільки Постанова КМУ № 302 від 13.03.2002 дозволи мають отримувати суб'єкти господарювання, які навіть використовують джерела викидів.

Скаржник також заперечує висновки суду першої інстанції щодо свідчень свідка ОСОБА_3, який на час перевірки був старшим групи і який пояснив, що відповідач повідомлений завчасно про проведення перевірки, особисто супроводжував ОСОБА_3 по господарству, при цьому представив для здійснення перевірки облікову книгу основних засобів, серед яких були перелічені джерела викидів, на які відсутні передбачені законом дозволи, тому скаржник категорично заперечує щодо твердження, що джерела викидів - точильний верстат, автозаправна станція, зварювального апарата були відсутні та не являються джерелом викидів.

При цьому скаржник наполягає, що саме акт перевірки та інші супроводжуючі перевірку документи є офіційним документом і висновком щодо діяльності суб'єкта господарювання з даного питання, і всі недоліки, які виявлені і зафіксовані, акт не спростовує, а підтверджує.

Стосовно зазначення в акті перевірки та протоколі зерноочисного агрегату, то скаржник наполягає, що відповідачем використовувався саме зерноочисний агрегат ЗАВ-25, в той час, як при здійсненні планової перевірки свідок ОСОБА_4, державний інспектор ДЕІ у Кіровоградській області, у протоколі помилково зазначив ЗАВ -20, про що свідчив у суді.

Крім того, скаржник зауважує, що відповідач - ОСОБА_5, не заперечував факту, що дані джерела він використовує і власником їх не являється, всі протоколи підписав, підтвердив той факт, що використовує прибуток від використання джерел викидів, на запитання представника позивача чи діяв він під примусом відповів, що діяв добровільно, із актом та протоколом ознайомлений, штраф сплатив самостійно.

С(Ф)Г "Лідер" проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що будь-які об'єкти нерухомого майна, зокрема пункти заправки, будівлі, споруди, цехи, агрегати, тощо у Господарства відсутні.

Відповідач вважає, що позивач не довів факту існування та використання відповідачем такого об'єкту, як пункту заправки с/г техніки, оскільки, насправді, у позивача наявна цистерна, яка не є стаціонарним об'єктом та об'єктом нерухомого майна, не може вважатись стаціонарним джерелом викидів в атмосферу та, відповідно, відсутні підстави для одержання будь-яких дозволів для її використання у діяльності Господарства. Крім того, при здійсненні перевірки інспектори не встановлювали того, що це за резервуари, що в них міститься та чи використовуються вони взагалі.

Стосовно зупинення діяльності точильного верстату, токарного верстату, зварювального апарату відповідач зазначає, що акт перевірки не містить даних про виявлення в користуванні Господарства точильного та токарного верстата, які не є об'єктами нерухомого майна.

Крім того, відповідач звертає увагу, що в акті перевірки ці об'єкти не значаться, а значиться «зварювальний пост» і під час розгляду справи інспектори, допитані в якості свідків, пояснили, що ними був виявлений стіл з фрагментами електродів, але документальних доказів існування зварювального апарату, факту його використання позивачем суду надано не було.

Щодо зупинення діяльності агрегату ЗАВ-25, відповідач зазначив, що на підставі довідки виконкому Миколаївської сільради Добровеличківського району Кіровоградської області судом першої інстанції вірно встановлено, що в селі Новопетрівка, де знаходиться С(Ф)Г "Лідер" ОСОБА_2, об'єкт ЗАВ-25 відсутній.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників суду не повідомлені. Від відповідача в справу направлено письмові пояснення.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Матеріалами справи підтверджується наступне:

05.08.2015 на підставі направлення № 29/15 від 03.08.2015 ДЕІ у Кіровоградській області (а. с.13) проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними і хімічними речовинами СФГ "Лідер" ОСОБА_2, за результатами якої складено акт перевірки № 22 (а. с.14-19).

В даному акті, серед іншого, встановлено порушення СФГ "Лідер" ОСОБА_2, ст.ст.10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», яке полягає у не оформленні Господарством дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, а саме: ферми для утримання свиней - 1 корпус; АЗС; зварювальний пост; ЗАВ-20 (а. с.18).

Також Інспекцією за результатами вищевказаної перевірки винесено:

- припис № 22 від 05.08.2015 з вимогою до Господарства оформити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на стаціонарні джерела викидів (а. с.20, 21);

- протокол про адміністративне правопорушення від 05.08.2015 № 000379, яким встановлено, що головою Господарства ОСОБА_2 через відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від вищевказаних стаціонарних джерел порушено ч.1 ст.78 КУпАП «Порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу або впливу на неї фізичних та біологічних факторів» (а. с.31);

- постанову про накладення адміністративного стягнення від 05.08.2015 № 000379, якою на голову Господарства ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст.78 КУпАП «Порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу або впливу на неї фізичних та біологічних факторів» застосовано штраф у сумі 136 грн. (а. с.32).

06.08.2015 ОСОБА_2 сплачено штраф у сумі 136 грн. (а. с.33).

11.03.2016 Інспекцією проведена позапланова перевірка виконання вимог припису щодо усуненню виявлених недоліків та порушень природоохоронного законодавства від 05.08.2015, за результатами якої складено акт (а. с.24-29).

В даному акті від 11.03.2016 встановлено невиконання Господарством припису № 22 від 05.08.2015, у зв'язку з чим голову Господарства ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст.188-5 КУпАП «Невиконання законних розпоряджень чи приписів посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів» шляхом накладення штрафу у сумі 680 грн., що підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення від 11.03.2016 № 160300 та винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення від 11.03.2016 № 160300 (а. с.35, 36).

06.08.2015 ОСОБА_2 сплачено штраф у сумі 680 грн. (а. с.38).

З огляду на те, що Господарством продовжується здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від вказаних стаціонарних джерел без дозволу на викиди, ДЕІ у Кіровоградській області звернувся до суду з даним адміністративним позовом про застосування до С(Ф)Г "Лідер" ОСОБА_2 заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зупинення виконання робіт з експлуатації стаціонарних джерел викидів.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ДЕІ у Кіровоградській області не підлягає задоволенню з таких підстав:

Стаття 28 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.92 № 2707-XII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, а також іншими органами виконавчої влади.

В свою чергу, у п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 454/2011, визначено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр).

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря) (п.7 вказаного Положення).

Згідно положень абз.1 ч.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі Закон № 877) за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом пяти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до субєкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом (ч.7 ст.7 Закону № 877).

Відповідно до абз.1 ч.5 ст.4 Закону № 877 виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг субєктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Таким чином, органи Держекоінспекції України мають право за результатами перевірок звертатись до адміністративного суду з позовами про вжиття до субєкта господарювання заходів реагування у вигляді зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг у разі наявності підстав для застосування таких заходів.

Тобто, підставою для застосування заходів реагування у вигляді зупинення виконання робіт має бути наявність порушення субєктом господарювання приписів чинного законодавства у певній сфері.

ДЕІ у Кіровоградській області звернувся до адміністративного суду з позовом про застосування до С(Ф)Г "Лідер" ОСОБА_2 заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення виконання робіт з експлуатації стаціонарних джерел викидів, посилаючись на здійснення Господарством викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел без дозволу на викиди в порушення ст.ст.10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Згідно ч.1 ст.10 Стаття 28 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.92 № 2707-XII (далі Закон № 2707) підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

При цьому за визначенням, наведеним у п.2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою КМУ від 13.03.2002 №302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Так, за приписами ч.ч.5-8 ст.11 Закон № 2707 викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп.

Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого субєкту господарювання, обєкт якого належить до першої групи, - сім років, обєкт якого належить до другої групи, - десять років, обєкт якого належить до третьої групи, - необмежений.

Отже, законодавець встановив можливість здійснення виключно на підставі дозволу викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (обєктами), які, в свою чергу, розподіляються на три групи.

Як зазначено Інспекцією в акті перевірки від 05.08.2015, порушення Господарством ст.ст.10, 11 Закону № 2707 полягає у не оформленні відповідачем дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, серед яких: АЗС; зварювальний пост; ЗАВ-20 (а. с.18).

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Таким чином, для задоволення позовних вимог Інспекції щодо застосування заходів реагування у вигляді зупинення виконання робіт з експлуатації АЗС, зварювального посту та ЗАВ-20 (зерноочисного агрегату) слід довести:

- віднесення обєктів Господарства до стаціонарних джерел викидів;

- факт використання Господарством таких стаціонарних джерел викидів.

За визначенням, наведеним у ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, у статті 1 Закону № 2707 наведені наступні визначення термінів:

джерело викиду - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин;

викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин;

забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

При цьому за положеннями ч.ч.1, 3 ст.11 Закону № 2707 для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування з урахуванням особливостей екологічної ситуації регіону, населеного пункту можуть додатково встановлювати перелік забруднюючих речовин, за якими здійснюється регулювання їх викидів на відповідній території.

Проте, всупереч ч.1 ст.71 КАС України позивачем не наведено норму чинного законодавства та не надано документального підтвердження того, що обєкти: АЗС, зварювальний пост та ЗАВ-20 (зерноочисний агрегат) являються стаціонарними джерелами викидів за визначенням, належать до однієї з груп таких обєктів та здійснюють викиди таких забруднюючих речовин, які входять до переліків, затверджених Кабінетом Міністрів України або органом місцевого самоврядування на відповідній території.

Також позивачем не надано суду належних доказів використання Господарством вказаних обєктів.

При цьому колегія суддів зауважує, що пояснення свідків носять другорядне значення для доведення позиції субєкта владних повноважень під час судового процесу у порівнянні з документальним доказами, оскільки, враховуючи вимоги чинного законодавства щодо документального формування матеріалів перевірок, належними доказами наявності порушень субєктом господарювання приписів у сфері охорони навколишнього природного середовища у даному випадку є насамперед матеріали перевірки (акт, протокол, припис), а також ті документи, які підтверджують зафіксовані в акті порушення, зокрема: первинна документація такого субєкта господарювання, фото- і відеоматеріали.

Такий висновок колегії суддів підтверджується і ч.10 ст.4 Закону № 877, яка передбачає, що «Посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з'ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом», а також ч.8 ст.4 Закону № 877, згідно якої «Органи державного нагляду (контролю) та суб'єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу».

За відсутності доведення належними доказами фактів використання відповідачем обєктів: АЗС, зварювального посту та ЗАВ-20 (зерноочисного агрегату), факту віднесення цих обєктів до стаціонарних джерел викидів та факту здійснення цими обєктами викидів забруднюючих речовин, передбачених затвердженим уповноваженим органом переліком, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог Інспекції щодо застосування до Господарства заходів реагування у вигляді зупинення виконання робіт з експлуатації АЗС, зварювального посту та ЗАВ-20 (зерноочисного агрегату).

Для задоволення позовних вимог щодо застосування заходів реагування у вигляді зупинення виконання робіт пункту заправки с/г техніки, точильного верстата, токарного верстата та зварювального апарату, також, на думку колегії суддів, відсутні законні підстави, оскільки з вищенаведених приписів ч.7 ст.7 Закону № 877 виливає, що саме на підставі акта перевірки, складеного за результатами здійсненого органом державного нагляду (контролю) планового або позапланового заходу, заявляється позов про вжиття заходів реагування до адміністративного суду.

Проте доказів того, що стосовно таких обєктів, як пункт заправки с/г техніки, точильний верстат, токарний верстат та зварювальний апарат, позивачем проводилась перевірка та складався відповідний акт, матеріали справи не містять, що свідчить про безпідставність включення Інспекцією вказаного обладнання до переліку обєктів Господарства, щодо яких мають бути вжиті заходи реагування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому підстави для скасування постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2016 р. у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 р. у справі № П/811/266/16 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 р. у справі № П/811/266/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко