Справа № 760/22391/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/273/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2016 позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить визнати протиправною відмову Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві у перерахунку йому довічного грошового утримання, як судді у відставці; зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити йому перерахунок та виплату довічного грошового утримання, встановленими йому у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 01.05.2016 по 30.11.2016 включно, виходячи з суддівської винагороди у розмірі 27 992, 25 грн., а з 01.12.2016, виходячи з суддівської винагороди у розмірі 30 888,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу Київського міжобласного апеляційного господарського суду №82-К від 18.10.2010 звільнений з посади судді за власною заявою.

Згідно довідки Київського міжобласного апеляційного господарського суду станом на 18.10.2010 він мав стажу роботи суддею 32 роки 4 місяці 4 дні.

Оскільки зазначене вище надає право на призначення довічного грошового утримання, як судді у відставці - він з 2010 року перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управління в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання, розраховане відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідачем було призначено та розраховано щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці в розмірі 90% від заробітку за відповідною посадою.

05.10.2016, посилаючись на встановлене рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 право на перерахунок довічного грошового утримання, як судді у відставці без обмежень граничним розміром - він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді згідно з ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 245З-VI в редакції від 07.07.2010 та ч. 3 ст. 141 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, встановивши його у розмірі 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з суддівської винагороди 31102 грн. 50 коп.

Листом від 24.10.2016 відповідач відмовив йому у здійсненні перерахунку, посилаючись на необхідність надати довідку про заробітну плату судді на відповідній посаді.

Однак, указом Президента України від 07.10.2010 №2596-IV Київський міжобласний апеляційний господарський суд ліквідовано без правонаступника, а тому надати довідку саме з цього органу державної влади він позбавлений можливості з об'єктивних підстав.

Тому вважає відмову відповідача у перерахунку довічного грошового утримання, як судді у відставці формальною, та такою що порушує його законні права на соціальне забезпечення.

26.01.2017 до суду надійшли заперечення відповідача, в яких останній вказує, зокрема на те, що відмова позивачу у перерахунку довічного грошового утримання, як судді у відставці є законною, оскільки останнім не надано довідки про розмір заробітної плати судді відповідної посади, як це передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загнальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду. З наведених підстав, відповідач у задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач працював на посаді голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду. З жовтня 2010 року він перебуває у відставці, та з того ж часу перебуває на обліку у Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Згідно довідки Київського міжобласного апеляційного господарського суду станом на 18.10.2010 він мав стажу роботи суддею 32 роки 4 місяці 4 дні, відповідно щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці було призначене із розрахунку 90% суми заробітної плати за відповідною посадою.

05.10.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді згідно з ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 245З-VI в редакції від 07.07.2010 та ч. 3 ст. 141 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, встановивши його у розмірі 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з суддівської винагороди 31102 грн. 50 коп.

Листом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.10.2016 №1110/02/С-879 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 90% суми заробітної плати у зв'язку з відсутністю на те підстав. Зокрема, як зазначено відповідачем у листі та у запереченнях, оскільки останнім не надано довідки про розмір заробітної плати судді відповідної посади.

Суд вважає доводи позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (чинного на час призначення утримання) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В подальшому правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010 року.

Аналогічні положення містилися у статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно ч. 4 ст. 138 цього Закону у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання суддів у відставці безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати працюючих суддів відповідних судів.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. №192-VІІІ Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено у новій редакції, у зв'язку з чим питання призначення і виплати пенсії або щомісячного довічного грошового утримання стала регулювати стаття 141 (а не 138) Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VІІІ у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, змінами, внесеними до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Законом №213-VІІІ, встановлено обмеження рівня матеріального забезпечення суддів у відставці порівняно з тим, яке було запроваджено законодавством до внесення таких змін та існувало на час набуття позивачем права на відставку - 80 відсотків від розміру суддівської винагороди працюючого судді, зі збільшенням на 2% за кожний рік роботи та не більше 90% суддівської винагороди працюючого судді, а приписами п. 5 Прикінцевих положень Закону України №213-VІІІ від 02.03.15 р. фактично скасовано конституційно закріплений інститут відставки судді.

Проте, відповідно до ст. 126 Конституції України до основоположних принципів здійснення правосуддя в Україні віднесено принципи незалежності та недоторканності суддів.

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні по справі про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007 р. №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24.06.1999 р. №6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20.03.2002 р. №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004 р. №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004 р. №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошував, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, зокрема зменшення розміру довічного щомісячного грошового утримання суддів, що пов'язано із особливістю правового статусу суддів, як конституційних гарантій їх незалежності.

З огляду на викладене, суд вважає, що новий розмір 60-відсотковий щомісячного грошового утримання судді у відставці від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та обмеження розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, що були встановлені Законом №213-VІІІ, не можуть застосовуватись до щомісячних грошових утримань суддів у відставці, призначених до набрання чинності Законом №213-VІІІ.

Таким чином суд констатує, що позивач, маючи право на відставку станом на законодавче визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та збільшення цього утримання без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 %, і це право не може бути звужене або скасоване при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII;

- пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Так, у п. 3 мотивувальної частини цього рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що при зменшенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді з 80 до 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також при виключенні положення, згідно з яким за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання судді збільшується на два відсотки від розміру його заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відбулося зниження рівня матеріального забезпечення судді у відставці і як наслідок - гарантій незалежності такого судді, що може впливати на здійснення справедливого правосуддя та реалізацію права кожного на захист судом. Виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів.

Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив у рішенні від 03.06.2013 р. N 3-рп/2013 (пункти 5, 7 мотивувальної частини) при розгляді питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону N2453.

Таким чином, положення частини третьої статті 141 Закону N 2453 у редакції Закону N 213 звужує зміст та обсяг гарантій незалежності судді, а тому суперечить частині першій статті 55, частині першій статті 126 Основного Закону України.

Здійснюючи аналіз положень першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону N 2453 в редакціях Закону N 213, Закону N 911 на предмет їх відповідності Основному Закону України, Конституційний Суд України виходив з того, що він уже розглядав питання про недопустимість визначення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, зокрема у рішеннях від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007, від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013. У цих рішеннях Конституційний Суд України наголошував, що закріплення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів обмежує гарантії їх незалежності.

Крім того, Конституційний Суд України в п.6 мотивувальної частини вищезазначеного рішення констатував, що передбачене у пункті 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону N 213 скасування щомісячного довічного грошового утримання нівелює сутнісний зміст права судді на відставку та суперечить пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України.

З урахуванням зазначеного, суд констатує, що підстава для відмови у здійсненні перерахунку вказана відповідачем - ненадання довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання, є формальною.

Матеріалами справи достовірно підтверджується об'єктивна неможливість позивача надати довідку встановленого зразка для подальшого здійснення перерахунку, як того вимагає відповідач, оскільки Київський міжобласний апеляційний господарський суд було ліквідовано без визначення правонаступника.

При цьому, правова визначеність є однією з умов ефективної дії верховенства права.

Принцип правової визначеності гарантує забезпечення легкості з'ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Будченко проти України» (заява №38677/06) зазначив (п.п.38-40) про те, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право особи за ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 32 роки 4 місяці 4 дні, відповідачем було призначено та розраховано щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці у розмірі 90% від заробітку за відповідною посадою, надбавка за вислугу років та перебування на адміністративній посаді становить 10%, за науковий ступінь кандидата наук -15%.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів України», посадовий оклад судді апеляційного суду встановлюється пропорційно до посадового окладу місцевого суду, який складає 10 мінімальних заробітних плат з коефіцієнтом -1.1, а сам оклад складає з 01.05.2016 р.-15 950, 00 грн. ( 1450,00 грн. х 10 мінімальних заробітних плат х 1,1=15950,00 гри.).

У зв'язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати, з 01.12.2016 року змінився і розмір посадового окладу та відповідно становить 17 600,00 грн. ( 1600,00 грн. х 10 мінімальних заробітних плат х 1.1 =17600,00 грн.).

Таким чином, розрахунок грошового утримання для здійснення перерахунку, як судді у відставці, що покладений в основу позовних вимог з 01.05.2016 становить 27 992, 25 грн., виходячи з наступного:

1) сума, що враховується для обчислення довічного грошового утримання-31102, 50 грн. (оклад 15950,00 + вислуга років -11165, 00 грн. + адміністративна посада - 1595, 00 грн. + науковий ступінь - 2392, 50 грн.),

2) розмір довічного грошового утримання визначається, як: 31103, 50 х 90% - 27 992, 25 грн.

Таким чином, при здійсненні перерахунку з 01.05.2016 року, відповідач має виходити з розміру грошового утримання позивача в розмірі 27 992, 25 грн.

Розрахунок грошового утримання для здійснення відповідного перерахунку, як судді у відставці з 01.12.2016 становить 30 888,00 грн., виходячи з наступного:

1) сума, що враховується для обчислення довічного грошового утримання - 34 320,00 грн. ( оклад 17600,00 грн. + вислуга років - 12320,00 грн. + адміністративна посада-1760,00 грн. + науковий ступінь - 2640,00 грн.).

2) розмір довічного грошового утримання для здійснення перерахунку пенсії з 01.12.2016 року становить 30 888, 00 грн. ( 34 320,00 х 90 %=30888,00 грн.).

Таким чином, при здійсненні перерахунку з 01.12.2016 року, відповідач має виходити з розміру грошового утримання позивача як судді у відставці в розмірі 30 888, 00 грн.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 1, частини перша статті 8 Основного Закону України).

Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є підвідомчими органами Фонду та разом утворюють систему органів Фонду.

Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві створене на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» № 1055 від 16.12.2015, яка набрала законної сили 31.12.2015, шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва та Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на фактичні обставини справи встановлені в ході судового розгляду, а також вищезаначені положення законодавства, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку довічного грошового утримання, як судді у відставці є протиправними.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, констатує, що відповідач не довів, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження відповідача про пропуск строку звернення до суду, оскільки про порушення свого права позивач дізнався 24.10.2016.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 94 КАС, суд зазначає, що з Державного бюджету України на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 17, 71, 94, 158, 158-163 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві у перерахунку довічного грошового утримання, як судді у відставці ОСОБА_3.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання ОСОБА_3, встановленими його у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 01.05.2016 по 30.11.2016 включно, виходячи з суддівської винагороди у розмірі 27 992, 25 грн., а з 01.12.2016, виходячи з суддівської винагороди у розмірі 30 888,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати з оплати судового збору в розмірі 551, 20 грн.

Допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Лазаренко