Справа № 803/358/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Справа № 803/358/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправними бездіяльності, дій та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати рівноцінної та повної компенсації податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8364,05 грн., утриманої із суми грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду; визнання протиправними дій відповідача щодо утримання військового збору в розмірі 697,00 грн. із суми грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду та стягнення рівноцінної та повної компенсації податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8364,05 грн. утриманого з грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду від 01.09.2016 у справі № 803/1105/16, а також військового збору в розмірі 697,00 грн., утриманого з грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду у справі № 803/1105/16.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 у справі № 803/1105/16 йому було проведено виплату грошового забезпечення, однак, з нарахованої суми відповідачем було утримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 8364,05 грн. та військовий збір в сумі 697,00 грн., що є порушенням пункту 168.5. статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів військовослужбовців та пп.1.7 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу, згідно якого на період проведення антитерористичної операції не підлягає оподаткуванню військовим збором грошове забезпечення військовослужбовців та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

З врахуванням наведеного просив позов задовольнити.

Крім того, 17.03.2017 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) в місячний строк надати звіт про виконання рішення суду у цій справі у порядку, передбаченому статтею 267 КАС України.

В наданому суду письмовому запереченні від 24.03.2017 представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 у справі № 803/1105/16 виконано в повному обсязі в добровільному порядку. Вказує на те, що на момент виплати грошових виплат за рішенням суду ОСОБА_1 не мав статусу військовослужбовця та відповідно не мав права на компенсацію податку з доходів фізичних осіб та на військовий збір, а тому повинен сплачувати податки на загальних підставах. У зв`язку з цим, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання призначене на 12:30 год. 03.04.2017 сторони не прибули, при цьому від представника позивача та представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 40, 64).

З врахуванням вимог частини першої статті 41 КАС України, частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) судовий розгляд справи здійснювався у відсутності позивача, представника відповідача, в порядку письмового провадження, без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби на посаді старшого офіцера відділення протидії міграції оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.03.2016 №67-ос По особовому складу звільнений з військової служби у запас та виключений зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення на підставі підпункту є пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку з вислугою встановлених строків військової служби, передбачених частиною першою та абзацом другим частини сьомої статті 23).

Вказані обставини встановлено постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 у справі № 803/1105/16, яка набрала законної сили.

Даною постановою суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати майору за призовом ОСОБА_1 грошового забезпечення за період із 13.11.2015 по 30.03.2016; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період із 13.11.2015 по 30.03.2016, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.1, 3.1.1, 3.2.15, 3.5.9, 3.13.6, 3.19.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425, а також винагороду, передбачену постановами Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій та від 20.01.2016 №18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських, з урахуванням виплачених сум та стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 14-17).

На виконання рішення суду, 29.12.2016 Волинським окружним адміністративним судом позивачу видано виконавчий лист № 1100/2016 (а.с. 20).

17.01.2017 представник позивача звернувся до Донецького прикордонного загону із заявою про добровільне виконання рішення суду у справі № 803/1105/16 (а.с. 21).

У листі від 22.02.2017 за № 14-1540 Донецький прикордонний загін повідомив представника позивача про те, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 у справі № 803/1105/16 відповідачем виконано в повному обсязі у добровільному порядку, а саме: виплачено ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за період з 13.11.2015 до 30.03.2016 в розмірі 37405,91 грн. (а.с. 24). Вказане підтверджується платіжним дорученням № 197 від 01.02.2017 (а.с.26).

Як вбачається з розрахункового листа за лютий 2017 року ОСОБА_1 нараховане грошове забезпечення за період з 13.11.2015 до 30.03.2016 в розмірі 46 466,96 грн. З даної суми утримано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 8 364,05 грн. та військовий збір в розмірі 697,00 грн. (а.с. 25).

Грошова компенсація податку не виплачена.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі Порядок № 44).

Пунктами 2-5 цього Порядку визначено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (далі ПК України), в якому зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Тобто, така компенсація здійснюється у розмірі фактично сплаченого податку на доходи фізичних осіб, що утримується з доходів такої категорії громадян, та в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених основними розпорядниками коштів у Державному бюджеті України.

Таким чином, позивач відповідно до вказаної норми має право на повну компенсацію втрат доходів як військовослужбовець, однак останньому втрата його доходу компенсована не була.

Як встановлено судом, відповідач виконуючи рішення суду, з нарахованої суми грошового забезпечення позивачу за період з 13.11.2015 до 30.03.2016 в розмірі 46 466,96 грн. утримав суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8 364,05 грн., при цьому в порушення вимог підпункту 5 Порядку № 44 та пункту 168.5 статті 168 ПК України не спрямував дану суму на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходу, чим допустив протиправну бездіяльність.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про порушення відповідачем свого обов`язку з виплати позивачу рівноцінної грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відтак, суд приходить до висновку, про необхідність визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу рівноцінної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, в розмірі 8 364,05 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача рівноцінну грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, в розмірі 8 364,05 грн.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо утримання військового збору в розмірі 697,00 грн. із суми грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду та стягнення військового збору в розмірі 697,00 грн., то вони також підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу першого пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України військовий збір встановлений тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 1.7 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором», установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Як встановлено рішенням суду від 01.09.2016 у справі № 803/1105/16, позивач був призваний на військову службу за мобілізацією 12.02.2015 та звільнений у запас 30.03.2016 згідно з наказом начальника Донецького прикордонного загону № 67-ос «По особовому складу».

Таким чином, оскільки позивач брав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції в період з 12.02.2015 до 30.03.2016 (в період дії редакції ПК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин), тому його доходи у вигляді грошового забезпечення не підлягали оподаткуванню військовим збором, а відтак відповідач протиправно утримував військовий збір з суми грошового забезпечення ОСОБА_1 , визначеного за рішенням суду.

Враховуючи вищенаведене, дії Донецького прикордонного загону щодо утримання військового збору в розмірі 697,00 грн. із суми грошового забезпечення позивача, визначеного за рішенням суду є протиправними.

Відтак, на думку суду, дії відповідача щодо утримання військового збору в розмірі 697,00 грн. із суми грошового забезпечення позивача, визначеного за рішенням суду слід визнати протиправними та як наслідок стягнути з відповідача на користь позивача кошти у вигляді утриманого військового збору в сумі 697,00 грн.

При цьому, безпідставними є доводи відповідача про те, що на час виплати позивачу грошового забезпечення останній втратив статус військовослужбовця, а тому не мав права на отримання повної та рівноцінної компенсації утриманого податку з доходів фізичних осіб та утриманого військового збору, оскільки несвоєчасна виплата грошового забезпечення за період з 13.11.2015 до 30.03.2016 сталася з вини самого відповідача, що встановлено рішенням суду, і в період за який позивачу було нараховане грошове забезпечення він мав статус військовослужбовця.

Враховуючи ту обставину, що суд констатував протиправність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду та дій щодо утримання військового збору із суми грошового забезпечення, визначеного за тим же рішенням суду, а також те, що суми, які підлягають компенсації є відомими, тому на користь позивача необхідно стягнути рівноцінну та повну компенсацію податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8364,05 грн., утриманого з грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду від 01.09.2016 у справі № 803/1105/16 та суму військового збору в розмірі 697,00 грн., утриманого з грошового забезпечення, визначеного за тим же рішенням суду.

Інші твердження представника відповідача не спростовують висновків суду, зроблених в ході судового розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач у даній справі належними та допустимими доказами не довів правомірність своїх дій та бездіяльності, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Протилежного судом не встановлено.

Водночас, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати до суду в місячний строк звіт про виконання судового рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, та виходячи з обставин даної справи, суд не вбачає за необхідне зобов`язувати відповідача подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Керуючись статтями 41, 122, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 рівноцінної та повної компенсації податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8364,05 грн., утриманої із суми грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду від 01 вересня 2016 року у справі № 803/1105/16.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо утримання військового збору в розмірі 697,00 грн. із суми грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду від 01 вересня 2016 року у справі № 803/1105/16.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 рівноцінну та повну компенсацію податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8364,05 грн. (вісім тисяч триста шістдесят чотири гривні 05 копійок), утриманого із суми грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду від 01 вересня 2016 року у справі № 803/1105/16 та суму військового збору в розмірі 697,00 грн. (шістсот дев`яносто сім гривень 00 копійок), утриманого із суми грошового забезпечення, визначеного за рішенням суду від 01 вересня 2016 року у справі № 803/1105/16.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк