Справа № 823/2104/16
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2104/16 Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко В.І. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до управління Держпраці у Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови начальника управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу № 23-24-46/0544-483 від 30.11.2016 року.

Черкаський окружний адміністративний суд своєю постановою від 06 лютого 2017 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі листа управління соціального захисту населення Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області № 993/01-11 від 21.10.2016 року, згоди департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці на проведення позапланової перевірки додержання позивачем законодавства про працю, викладеної в листі № 10745/4.1/4.2-ДП-16 від 27.10.2016 року, наказом відповідача № 323-Н від 04.11.2016 року «Про проведення позапланових перевірок» доручено головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Верченку І.Я. у період з 10.11.2016 року по 22.11.2016 року провести позапланову перевірку позивача. На підставі наказу оформлено направлення № 1654 від 04.11.2016 року на проведення позапланової перевірки позивача.

За результатами перевірки складено акт № 23-24-46/0544 від 17.11.2016 року, яким зафіксовано, що позивачем фактично допущено до роботи ОСОБА_4 з 01.10.2016 року без оформлення трудового договору (контракту) у письмовій формі, без видання наказу або розпорядження та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 року «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», чим порушено вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України.

На підставі акту перевірки позивачу внесено припис № 23-24-46/0544-0392 від 17.11.2016 року про усунення порушень законодавства про працю та на підставі абзацу 2 частини статті 265 Кодексу законів про працю України начальником управління Держпраці у Черкаській області Лазарєвою О.М. прийнято постанову № 23-24-46/0544-483 від 30.11.2016 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 43 500 грн.

Не погоджуючись з даної постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Мінсоцполітики № 390 від 02.07.2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 року за № 1291/21603.

Пунктом 3 наведеного порядку передбачено, позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Як убачається з матеріалів справи, Державна служба України з питань праці надала згоду управлінню Держпраці у Черкаській області на проведення позапланових перевірок, зокрема ФОП ОСОБА_2, що підтверджується листом № 10745/4.1/4.2-ДП-16 від 27.10.2016 року, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що перевірка позивача проведена за наявності правових підстав для її проведення.

Порядок накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачений частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року (зі змінами та доповненнями).

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 надала письмові пояснення від 21.10.2016 року, в яких зазначила, що з 01.10.2016 року працює у позивача стажером та її трудова книжка знаходиться вдома.

У відповідності до частин 1, 3 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов]язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 року «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами.

Всупереч наведених вимог нормативно-правових актів позивач не надав доказів оформлення трудових відносин з ОСОБА_4 та направлення відповідного повідомлення до територіальних органів Державної фіскальної служби, в той час як наведена особа самостійно в наданих поясненнях підтвердила перебування у трудових відносинах з позивачем.

Також, апелянт звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що в акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 23-24-46/0544, протоколі та постанові відносно позивача не було зазначено місце скоєння правопорушення, проте, суд зазначає, що такі доводи мають формальні ознаки, які не спростовують факту правопорушення.

В силу положень абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 1 травня 2016 року 1450 гривень. Отже, відповідачем обґрунтовано накладено на позивача штраф у розмірі 43 500 грн. (1450 х 30 = 43 500).

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного в Україні законодавства та матеріалів справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 06.04.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.