Справа № 810/2219/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м.Київ 810/2219/14

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області

до Публічного акціонерного товариства «Техмашремонт»,

Відкритого акціонерного товариства «Росава»

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області (далі позивач, УПФУ, управління) з позовом до Публічного акціонерного товариства Техмашремонт (далі відповідач 1, ПАТ «Техмашремонт») про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за березень 2014 року у розмірі 15245,77 грн. (з урахуванням уточнень позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Публічне акціонерне товариство Техмашремонт має перед Управлінням пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області заборгованість зі сплати відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за березень 2014 року у розмірі 15742,68 грн.

Зауважив, що вказана сума боргу виникла у звязку з порушенням Товариством вимог пункту а статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення, Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-ІV та Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (всі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 3 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 496,91 грн. виплачених витрат з виплати пенсії на пільгових умовах громадянину ОСОБА_1 В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2015 року, касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області задоволено частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 3 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2015 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 09.09.2015 суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі в якості другого відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство "Росава" (далі відповідач 2, далі ВАТ «Росава»).

Представник позивача під час судового розгляду підтвердив обставини, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях до позову. Крім того, уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з ПАТ «Техмашремонт» заборгованість у розмірі 15245,77 грн., оскільки відповідачем-1 було сплачено суму заборгованості по гр. ОСОБА_1 у розмірі 496,91 грн.

Відповідач - 1 проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів заперечень зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки підприємство не має та ніколи не мало робочих місць зі шкідливими умовами праці. Усі особи, включені відповідачем до розрахунку, працювали та здобули право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 на іншому підприємстві - Білоцерківському виробничому об'єднанні шин та ГАВ (гумово-азбестовах виробів), перейменованому у Білоцерківське виробниче об'єднання "Білоцерківшина", правонаступником якого є ВАТ "Росава".

Таким чином, за твердженням відповідача - 1, позивач невірно визначив страхувальника, який має відшкодовувати витрати Пенсійному фонду на виплату пенсій вказаним громадянам, оскільки ПАТ «Техмашремонт» не є правонаступником вказаних підприємств, а тому не є і належним відповідачем у даній справі.

13.10.2015 до суду надійшли пояснення ВАТ "Росава" відносно позовних вимог Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області.

Відповідач - 2 стверджує, що відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій особам вказаним позивачем у розрахунку за червень 2015 року повинно саме ПАТ «Техмашремонт», як правонаступник всіх прав та обовязків Білоцерківського орендного ремонтного підприємства (Централізованого ремонтного виробництва) на якому працювали зазначені пенсіонери.

Крім того, ВАТ «Росава» зазначило, що Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області вже зверталось з адміністративним позовом до ВАТ «Росава» про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за червень 2015 року та постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2015 у справі № 810/2939/15 (яка набрала законної сили) позовні вимоги Управління задоволено у повному обсязі.

Разом з цим, відповідач 2 також зауважив, що ВАТ «Росава» з 14.10.2010 знаходиться в процедурі банкрутства та на даний час триває процедура розпорядження майном.

З огляду на зазначене, ВАТ «Росава» наполягав, що не є належним відповідачем в даній справі.

У судове засідання призначене на 09.12.2015 відповідачі явку уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Від ПАТ «Техмашремонт» до суду надійшла заява про судовий розгляд справи за відсутності уповноваженого представника товариства в порядку письмового провадження.

ВАТ «Росава» про причини неявки у судове засідання уповноваженого представника суду не повідомило. Будь яких заяв чи клопотань від відповідача 2 до суду не надходило.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд протокольною ухвалою від 09.12.2015 вирішив розгляд даної справи здійснювати в порядку письмового провадження в межах встановленого строку розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи, Вищий адміністративний суд скасовуючи рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2014, Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014 в адміністративній справі № 810/2219/14 та направляючи справу на новий розгляд зазначив про необхідність дослідження питання як було змінено організаційну-правову форму підприємства (реорганізація, ліквідація, перетворення, поділ тощо), на якому відпрацьовано стаж роботи, що дав право на пільгові пенсії громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

У разі ж часткової реорганізації та/або ліквідації зазначеного товариства, зясувати хто саме є правонаступником по спірним зобовязанням, і відповідно визначити субєкта сплати спірних витрат з урахуванням положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (заміна неналежної сторони).

Крім цього, Вищим адміністративним судом також зазначено про необхідність надання належної правової оцінки іншим судовим рішенням, що набрали законної сили .

З огляду на вказані висновки Вищого адміністративного суду та з метою визначення фактичних обставин у справі судом встановлено наступне.

Під час судового розгляду справи судом було досліджено надані позивачем копії трудових книжок 12 осіб, які внесені у розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та встановлено, що всі зазначені особи були прийняті на роботу до Білоцерківського виробничого обєднання шин і гумо-азбестових виробів, в цех капітальних ремонтів централізованого ремонтного виробництва, або ж працювали в Білоцерківському виробничому обєднанні Білоцерківшина, в цеху капітальних ремонтів централізованого ремонтного виробництва, а саме:

ОСОБА_4 працював у Білоцерківському виробничому обєднанні шин і ГАВ слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в підготовчому цеху шинного заводу №1 з 22.04.1985 по 31.01.2000 (прийнятий згідно наказу № 904-к від 19.04.1985, звільнений згідно наказу № 6-к від 31.01.2000) стаж роботи вказаний в розрахунку 4,10.17;

ОСОБА_6 працював у Білоцерківському виробничому обєднанні шин і ГАВ слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в підготовчому цеху шинного заводу №1 з 21.04.1980 по 01.02.1982 (прийнятий: № 24-к від 2.04.1980 звільнений: №133-к від 15.02.1982) стаж роботи вказаний у розрахунку 0,4.87;

ОСОБА_11 працював у Білоцерківському виробничому об'єднанні Білоцерківшина електромонтером по ремонту технологічного обладнання в цехах вулканізації шинного заводу № 1 з 27.11.1990 р. по 20.03.1998 р. (прийнятий: № 103-к від 1.03.1989 р., звільнений: № 46-к від 20.03.1998 р.) стаж роботи зазначений у розрахунку - 5,0.53;

ОСОБА_14 працював у Білоцерківському виробничому об'єднанні шин і ГАВ слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в цеху вулканізації шинного заводу № 1 з 23.05.1980 р. по 04.04.1985 р. та з 08.08.1988 р. по 11.11.1999 р. (прийнятий: № 37-к від 23.05.1980р. №152-к від 04.08.1988р., звільнений: № 62-к від 04.04.1985р. № 99-к від 11.11.1999р.), стаж роботи вказаний у розрахунку- 8,0.00;

ОСОБА_8 працював у Білоцерківському в/о шин і ГАВ в цеху автоформових деталей заводу АТВ з 17.01.1980 р. по 01.03.1994 р. (прийнятий: № 1-к від 8.01.1980 р., звільнений: №46-к від 23.02.1994 р.) , стаж роботи вказаний у розрахунку 10,0.00;

ОСОБА_7 працював у Білоцерківському виробничому об'єднанні шин і ГАВ , електроремонтний цех, електромонтером по ремонту електрообладнання в підготовчому цеху шинного заводу №1 з 16.05.1979 року по 01.05.1997 року (прийнятий: № 166-к від 14.05.1979 р., звільнений: № 62-к від 05.05.1997р.), стаж роботи вказаний у розрахунку - 10,0.00;

ОСОБА_15 працював у Білоцерківському виробничому об'єднанні Білоцерківшина слюсарем- ремонтником по ремонту технологічного обладнання в цехах вулканізації шинного заводу №1 та ВАТ "Росава" з 27.11.1990 р. по 20.10.1999 р. та з 01.10.2001 р. по 22.12.2003 р. (прийнятий: № 258-к від 14.07.1987р. №94-к від 01.10.2001р, звільнений: № 95-к від 20.10.1999р. № 215-к від 22.12.2003р.) стаж роботи вказаний у розрахунку 8,4.83;

ОСОБА_5 працював у Білоцерківському виробничому об'єднанні Білоцерківшина слюсарем- ремонтником по ремонту технологічного обладнання в цехах вулканізації шинного заводу № 1 з 06.05.1993 р. по 30.06.2000 р., з 15.11.2001 р. по 20.02.2003 р. (прийнятий: № 78-к від 5.05.1993р. № 337-к від 01.11.2001р., звільнений: № 195 від 30.06.2000р. №33-к від 20.02.2003р.), стаж роботи вказаний у розрахунку 8,5.37;

ОСОБА_3 працював у Білоцерківському виробничому об'єднанні шин і ГАВ слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в цехах вулканізації шинного заводу № 1 з 05.08.1986р. по 31.03.1999р. таз 01.05.1999 р. по 30.06.2000 р. працював слюсарем по ремонту технологічного обладнання у цехах вулканізації ВАТ Росава з 01.10.2001 р. по 05.12.2003 р. (прийнятий: № 4129-к від 11.08.1986р. №89-к від 01.10.2001р. , звільнений: №195 від 30.06.2000р. №211-к від 05.12.2003р.) стаж роботи вказаний у розрахунку 10,0.00;

ОСОБА_12 працював у Білоцерківському виробничому об'єднанні Білоцерківшина електромонтером по ремонту технологічного обладнання в цеху вулканізації шинного заводу № 1, слюсарем-ремотником по ремонту технологічного обладнання в підготовчому цеху ВАТ Росава з 27.11.1990 р. по 30.06.2000 р. (прийнятий: № 260-к від 29.03.1982 р., звільнений: № 195 від 30.06.2000 р.), стаж роботи вказаний у розрахунку 6,0.00;

ОСОБА_9 працював у Білоцерківському виробничому обєднанні „Білоцерківшина слюсарем- ремонтником по ремонту технологічного обладнання в цеху автоформованих деталей заводу АТВ, слюсарем- ремонтником по ремонту.; технологічного обладнання в цеху вулканізації шинного заводу № 1 ВАТ Росава з 07.08.1990 р. по 30.06.2000 р., слюсарем- ремонтником по ремонту технологічного обладнання в цехах вулканізації ВАТ Росава з 07.11.2001 року по 01.02.2005 року (прийнятий: № 230-к від 6.08.1990 р., №347-к від 06.11.2001р., звільнений: №195 від 30.06.2000 р. № 20-к від 31.01.2005 р.) стаж роботи вказаний у розрахунку -10,0.00.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до статуту ПАТ Техмашремонт вказане підприємство є правонаступником Білоцерківського орендного ремонтного підприємства, створеного та зареєстрованого згідно з рішенням виконкому Білоцерківської міської ради № 401 від 27.11.1990. Проте, Білоцерківське орендне ремонтне підприємство не є правонаступником жодної із юридичних осіб.

Зі змісту статуту Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" вбачається, що дане підприємство створено 25.04.2011 (запис в ЄДР № 8001194) внаслідок перейменування Відкритого акціонерного товариства "Техмашремонт", яке є правонаступником Білоцерківського орендного ремонтного підприємства.

У свою чергу, ВАТ "Техмашремонт" зареєстроване виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради від 10.06.1993 № 1-3-149. Вказана юридична особа заснована згідно з рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 04.06.1993 № 1-АТ шляхом перетворення (приватизації) Білоцерківського орендного ремонтного підприємства, таким чином, є правонаступником Білоцерківського орендного ремонтного підприємства.

Білоцерківське орендне підприємство засноване на підставі рішення конференції трудового колективу виробничого об'єднання "Білоцерківшина" (протокол від 06.11.1990 № 2), зареєстроване рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 27.11.1990 № 401.

Відповідно до статуту Білоцерківського орендного ремонтного підприємства та довідки від 04.11.2010 № 1194/ю/04-11, виданою відділом державної реєстрації Білоцерківської міської ради Київської області, Білоцерківське орендне підприємство зареєстроване рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 27.11.1990 № 401, воно не є правонаступником прав та обов'язків будь-якої юридичної особи.

Отже, ПАТ Техмашремонт створене за наказом ФДМУ № 1-АТ від 04.06.1993 шляхом перетворення із Білоцерківського орендного ремонтного підприємства, юридичної особи, та зареєстроване згідно з рішенням виконкому Білоцерківської міської ради № 1-3-149 від 10.06.1993. Білоцерківське орендне ремонтне підприємство не є правонаступником жодної з юридичних осіб.

Зазначені обставини підтверджуються доданими до заперечень документами: копією статуту Білоцерківського орендного ремонтного підприємства, випискою із статуту ПАТ Техмашремонт, рішенням № 401 виконкому Білоцерківської міської ради Про державну реєстрацію малих підприємств та орендного ремонтного підприємства, а також довідкою відділу державної реєстрації Білоцерківської міської ради № 1194/ю/04-11 від 04.11.2010 зі змісту якої вбачається, що Білоцерківське орендне ремонтне підприємство не є правонаступником прав та обов'язків будь-якої юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами у справах щодо відповідача, ПАТ Техмашремонт не є правонаступником підприємств, на робочих місцях зі шкідливими умовами праці на яких працювали особи, внесені в розрахунки. Так, з копій трудових книжок, подань, уточнюючих довідок, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що всі вони працювали на робочих місцях в цехах вулканізації та підготовчих шинних заводів № 1 та № 2 заводу азбесто-технічних виробів, заводу гумово-технічних виробів, Білоцерківського виробничого комбінату шин та гумово-азбестових виробів, перейменованого в Білоцерківське виробниче об'єднання шин та гумово-азбестових виробів, яке перейменоване в Білоцерківське виробниче об'єднання Білоцерківшина, яке, в свою чергу, перетворене в 1996 році у ВАТ Росава.

Направляючи розрахунок з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах згідно Списку № 1, на адресу ПАТ Техмашремонт", позивач виходив з того, що ПАТ Техмашремонт є правонаступником Білоцерківського комбінату шин і гумо-азбестових виробів та в/о Білоцерківшина, в процесі приватизації якого створено ВАТ Росава, в цехах підготовчому та вулканізації якого працювали особи, внесені в розрахунок.

Цивільним кодексом Української РСР, який регулював на той час спірні правовідносини встановлений перелік видів юридичних осіб.

Зокрема, у статті 24 зазначається, що юридичними особами є: державні підприємства та інші державні організації, що перебувають на госпрозрахунковому розрахунку, мають закріплені за ними основні і оборотні засоби та самостійний баланс; установи та інші державні організації, що перебувають на державному бюджеті і мають самостійний кошторис, керівники яких користуються правами розпорядників кредитів (за винятками, встановленими законом); державні організації, що фінансуються за рахунок інших джерел і мають самостійний кошторис і самостійний баланс; колгоспи, міжколгоспні й інші кооперативні організації та їх об'єднання. Інші громадські організації, а також у випадках, передбачених законодавством Союзу PCP і Української PCP, підприємства і установи цих організацій та їх об'єднань, і мають відокремлене майно і самостійний баланс; державно-колгоспні та інші державно-кооперативні організації; інші організації у випадках, передбачених законодавством Союзу PCP.

Як встановлено судом, Централізоване ремонтне виробництво (ЦРВ) створено на базі ремонтного виробництва механічного заводу за наказом генерального директора Білоцерківського комбінату шин і ГАВ № 322 від 21 травня 1975р. в складі 4-х цехів: механоскладальний, електроремонтний капітальних ремонтів, ремонтно-будівельний.

Як ремонтний підрозділ Білоцерківського виробничого комбінату шин і ГАВ не мало жодних ознак юридичної особи, так само як і орендне ремонтне підприємця виробничого об'єднання Білоцерківшина (ОРП в/о Білоцерківшина), яке створене шляхом перейменування ЦРВ (наказ по в/о "Білоцерківшина" № 714 ).

Статтею 32 Цивільного кодексу УРСР чітко передбачений порядок припинення юридичної особи на підставі якого може відбуватися правонаступництво.

Зокрема визначено, "Юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання) ".

При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підпис передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою реорганізацію.

Тобто, якщо б ЦРВ і ОРП в/о Білоцерківшина були юридичними особами, то БОРП могло бути створене лише шляхом реорганізації (злиття, поділу або приєднання чи виділення ) і обовязково набуло би право на майно. Водночас, БОРП не отримувало ніяке майно ні від в/о "Білоцерківшина" ні від держави, а тільки в оренду.

Власником основних засоби будівель ВАТ "Техмашремонт" стало в 1997 році в результаті фізичного викупу акцій АТ Техмашремонт" у Фонду Держмайна України за власні кошти та кошти акціонерів.

При цьому жодного документу про правонаступництво ВАТ "Техмашремонт за ВАТ "Росава" (чи в/о "Білоцерківшина") створено та затверджено не було, відсутні такі документи і в матеріалах справи.

Отже, судом встановлено, що БОРП створене як нова юридична особа 27.11.1990 року, коли було видане розпорядження Білоцерківського міськвиконкому про державну реєстрацію підприємства. Відповідно до вказаного рішення було зареєстроване Білоцерківське орендне ремонтне підприємство, що надалі було перетворено в АТ Техмашремонт.

Також підтвердженням того, що ЦРВ і ОРП в/о Білоцерківшина не були юридичними особами є порядок їх створення та обєм належних їм прав.

Відповідно до наказу № 714 по в/о Білоцерківшина від 31.05.1989 ОРП в/о Білоцерківшина створене шляхом простого перейменування централізованого ремонтного виробництва (ЦРВ), в той час законодавством був передбачений інший порядок створення юридичної особи.

Зокрема, Закон СРСР Про державне підприємство (об'єднання)" № 7285-ХІ визначає, що підприємство є юридичною особою, користується правами і виконує обов'язки, пов'язані з його діяльністю, володіє відособленою частиною загальнонародної власності і має самостійний баланс; складається з підрозділів, що діють на засадах внутрішнього господарського розрахунку або колективного підряду: виробництв, цехів, відділень, дільниць, ферм і т.д; несе відповідальність за своєчасне виконання своїх зобов'язань перед бюджетом, банками та ін.; вносить в бюджет плату за ресурси, частину прибутку, а також інші, передбачені законодавством платежі і відрахування, в т.ч. в місцевий бюджет за встановленими нормативами; створюється в порядку, встановленому Радою Міністрів СРСР.

Також Законом визначено, що підприємство має статут, гербову печатку зі своїм найменуванням.

Разом з цим, судом встановлено, що ЦРВ в/о "Білоцерківшина" не володіло зазначеними атрибутами юридичної особи.

Згідно постанови РМ СРСР № 816 від 02.09.1982 Про порядок створення, реорганізації, ліквідації підприємств, обєднань, організацій і установ РМ УРСР прийняла постанову № 199 від 11.07.1983 року, де у пункті 2 частини 1 зазначено, що створення підприємств районного, міського і районного в місті підпорядкування провадииться виконавчими комітетами відповідно районних або міських Рад народних депутатів за погодженням з виконавчим комітетом обласної Ради народних депутатів.

В частині 9 зазначено, що статути підприємств, що створюються на базі структурних одиниць обєднання, затверджуються вищестоящим по відношенню до обєднання органом, в даному випадку це - Головне управління по нафтопереробній і нафтохімічній промисловості УРСР.

ЦРВ не створювалось як статутна організація, у нього відсутній статут, гербова і печатка, відокремлений баланс, а майно належало державі в особі Білоцерківського комбінату шин і гумо-азбестових виробів (ГАВ), що вбачається з наказу генерального директора Білоцерківського комбінату шин і ГАВ № 322 від 21 травня 1975 року. Правонаступником Білоцерківського комбінату шин і ГАВ є в/о Білоцерківшина, перетворене в 1996 році у ВАТ "Росава".

Отже, Білоцерківське орендне підприємство, перетворене в ВАТ "Техмашремонт", не повязане правонаступництвом з в/о "Білоцерківшина", перетвореним у ВАТ "Росава.

Вказані обставини підтверджуються: випискою зі статуту ПАТ Техмашремонт, копією статуту Білоцерківського орендного ремонтного підприємства; випискою зі статуту ВАТ Росава, копією рішення № 401 від 27.11.1990 року; копією Довідки відділу Державної реєстрації №1194/ю/04-11 від 04.11.2010 року .

Таким чином, суд зазначає, що у відповідача - 1 відсутній обов'язок щодо відшкодування пільгових пенсій, оскільки останній не є правонаступником підприємств на якому працювали особи, які внесені у список.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 2.14 частини в - внесення відомостей про роботу - у графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Як вбачається з копій трудових книжок осіб, внесених в розрахунки, вони були прийняті на роботу до Білоцерківського виробничого об'єднання шин і гумо-азбестових виробів, в цех капітальних ремонтів централізованого ремонтного виробництва, або ж працювали в Білоцерківському виробничому об'єднанні Білоцерківшина, в цеху капітальних ремонтів централізованого ремонтного виробництва. З огляду на те, що ні цех капітальних ремонтів, ні ремонтне виробництво не могли бути і не були підприємствами, таким підприємством виступало Білоцерківське виробниче об'єднання шин і ГАВ, яке пізніше було перейменовано в виробниче об'єднання Білоцерківшина, яке, в свою чергу, перетворене у ВАТ Росава. Правонаступництво ВАТ Росава за Білоцерківським виробничим об'єднанням Білоцерківшина підтверджується випискою із статуту ВАТ Росава.

Також із матеріалів справи вбачається, що всі особи працювали на робочих місцях з особливо важкими і особливо шкідливими умовами праці безпосередньо в підрозділах (цехи підготовчий та вулканізації) ВАТ Росава і жодна із осіб, не набула пільгового стажу на робочих місцях, розташованих у виробничих підрозділах ПАТ Техмашремонт, або які б належали ПАТ Техмашремонт.

Пенсійне законодавство України не покладає обов'язок відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій на підприємство за наявності єдиного факту - надання уточнюючої довідки цим підприємством. Судовою практикою підтверджується, що підприємство може та зобов'язане за наявності трудової книжки або первинних документів надати уточнюючу довідку про роботу особи на інших підприємствах, а також за періоди роботи задовго до створення підприємства, яке видає уточнюючу довідку.

На підтвердження зазначеного в матеріалах справи містяться копії рішень Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2009 року № 2-2078 2009 рік, від 29 березня 2010 року № 2-251 2010, що набрали законної сили та якими зобов'язано відповідача надати позивачам уточнюючі довідки про роботу на інших підприємствах та за періоди до створення юридичної особи відповідача.

Відповідно до роз'яснення Міністерства праці і соціальної політики та Пенсійного фонду України на звернення підприємства з приводу видачі уточнюючих довідок та обов'язку відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у випадках, коли працівники спеціалізованого підприємства-підрядника (як ПАТ Техмашремонт) виконують роботи безпосередньо в підрозділах підприємства-замовника (як ВАТ Росава) на робочих місцях з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, підписаним керівниками Мінпраці та ПФУ, визначено обов'язок підприємств-замовників надавати уточнюючі довідки та відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій особам, які працювали в шкідливих умовах в їх підрозділах і на їхніх робочих місцях.

Отже, позивач необґрунтовано пов'язує обов'язок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з наявністю трудових відносин та фактом надання відповідачем уточнюючих довідок.

Надаючи оцінку копіям документів із пенсійних справ, осіб зазначених у розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за березень 2014 року, суд зауважує, що згідно трудових книжок, де зазначено підприємства та організації, до яких приймались робітники - всі вони були прийняті на в/о Білоцерківшина.

Отже, з огляду на зазначене, а також враховуючи, що ПАТ Техмашремонт ніколи не належали робочі місця з шкідливими умовами праці, на яких працювали особи, внесені в розрахунки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених 12 особам в сумі 15245,77 грн. є необґрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріалами справи не підтверджені суми та стаж, внесені до розрахунків.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі № 810/4667/13-а, залишеним без змін Київським апеляційним адміністративним судом (ухвала від 14 травня 2014 року) та Вищим адміністративним судом України (ухвала від 02 червня 2015 року) визнано протиправним внесення до розрахунків з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій осіб ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_3, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Верховний суд України ухвалою від 14.09.2015 року відмовив УПФУ у м. Білій Церкві у допуску справи для перегляду ухвали ВАСУ від 02.06.2015 року.

При цьому, на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновків, що особи ОСОБА_3, ОСОБА_19, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14 здобули пільговий стаж на робочих місцях з особливо шкідливими умовами праці в виробничому об'єднанні "Білоцерківшина", правонаступником якого є ВАТ "Росава"; ПАТ "Техмашремонт" не є правонаступником підприємств, на робочих місцях яких особи здобули пільговий стаж; у ПАТ "Техмашремонт" відсутні робочі місця з особливо шкідливими умовами праці, крім робочого місця терміста на печах.

Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою № К/800/38406/14 від 16 липня 2014 року залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій у справі №810/655/14-а (новий розгляд справи №/810/217/13-а згідно рішенню ВАСУ № К/800/42493/13), у якій досліджені обставини відсутності правонаступництва ПАТ "Техмашремонт" та відсутності робочих місць з особливо шкідливими умовами праці, на яких здобули пільговий стаж особи, внесені в розрахунки.

За результатами нового розгляду з урахуванням висновків ВАСУ судами встановлено, що ПАТ "Техмашремонт" не має власних робочих місць зі шкідливими умовами праці (крім робочого місця терміста на печах) та не є правонаступником виробничого об'єднання "Білоцерківшина", в якому працювали особи, зазначені в розрахунках позивача, а, відтак, не має обовязку відшкодовувати зазначені в позові витрати.

Зазначене рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 року у справі залишене без змін Київським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 26 червня 2014 року, а Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 липня 2014 року позивачу Вищим адміністративним судом України у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Разом з цим, посилання позивача на інші судові рішення, які приймались за наслідком розгляду справ про стягнення з відповідача коштів по відшкодуванню пільгових пенсій та набрали законної сили не приймаються судом до уваги, оскільки у цих рішеннях суди не надавали правової оцінки тим обставинам чи є позивач правонаступником тих підприємств на яких працювали вказані особи.

Таким чином, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що правонаступником по спірним зобовязанням є ВАТ «Росава», тому здійснити сплату спірних витрат має саме вказаний субєкт.

При цьому, суд звертає увагу, що звернути стягнення щодо фактичних виплат та доставку пенсії на ВАТ Росава виходячи з розрахунків, які були предявлені ПАТ "Техмашремон" не є можливим, у зв'язку з наступним.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (Інструкція №21-1), за нормами пункту 6.4 якої Пенсійний фонд щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилає підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначає розмір сум до відшкодування на поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За нормами пункту 6.2 Інструкції №21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

При визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці). Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники (пункт 6.3 Інструкції №21-1).

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4 Інструкції № 21-1).

Оскільки, позивачем у відповідності до пункту 6.4 Інструкції №21-1 ВАТ "Росава" не було направлено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7 Інструкції № 21-1) підстави для стягнення боргу з ВАТ "Росава" відсутні.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Наявні матеріали справи свідчать, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами розміру та складу фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій, а також правомірності їх нарахування.

Враховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.