Справа № 750/2603/17
Суддя: Коверзнев В. О.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2603/17
Провадження № 2-а/750/547/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Закупри К. О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

13.03.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо списання з нього витрат виконавчого провадження в сумі 2619 грн 63 коп. та стягнення вказаних коштів у судовому порядку.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем порушено процедуру виконання рішення про стягнення виконавчого збору оскільки ним попередньо не було відкрито виконавче провадження та не накладено арешт на кошти боржника. Також зазначає, що відповідач не мав права звертати стягнення на його кошти, оскільки звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом забороняється законом. Позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав для стягнення витрат виконавчого провадження й з тих підстав, що відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Стверджує, що рахунок № 7163 призначений для акумуляції страхових внесків і на нього поширюється заборона нецільового використання коштів, встановлена статтею 73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримала і наполягала на задоволенні; представник відповідача позов не визнала, при цьому просила відмовити в його задоволенні.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

На виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі відділ) знаходиться виконавчий лист Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/6308/16-а про зобовязання позивача поновити базовий місяць для проведення індексації пенсії ОСОБА_3 жовтень 2009 року, провести перерахунок пенсії з урахуванням раніше визначеного базового місяця та виплатити заборгованість, що утвориться внаслідок такого перерахунку.

20.12.2016 року старшим державним виконавцем відділу ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого листа та запропоновано позивачеві як боржнику у виконавчому провадженні виконати судове рішення протягом 10 робочих днів. Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 6400 грн (а. с. 5 зв.).

02.03.2017 року відповідачем, на підставі платіжного доручення за № 53160055/1, списано з рахунку № 7163, відкритому в Чернігівській філії АТ «Державний ощадний банк України», частину суми виконавчого збору в розмірі 2619 грн 63 коп. (а. с. 7).

Відповідно до частини пятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною третьої статті 27 Закону встановлено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Оскільки відповідачем виконується судове рішення немайнового характеру, зазначення старшим державним виконавцем Назаренко М. Б. у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в розмірі 6400 грн з позивача як боржника, який не звільнений від його сплати, є повністю законним.

Рішення про стягнення виконавчого збору виконується в межах виконавчого провадження, при цьому Закон не містить норм, які передбачають необхідність відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в межах основного виконавчого провадження, а тому відповідачем не порушено процедуру стягнення виконавчого збору, встановлену Законом.

В силу положень частини другої статті 6 Закону, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, примусове виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ органами казначейства, можливо лише за умови, що вказані органи здійснюють казначейське обслуговування коштів боржника, при цьому кошти, на які звертається стягнення, є бюджетними.

Як випливає з пояснень позивача і підтверджується платіжним дорученням (а. с. 7), рахунок № 7163, з якого відповідачем списано кошти, обслуговується в Чернігівській філії АТ «Державний ощадний банк України». На цьому рахунку зберігаються кошти, які не включаються до складу Державного бюджету України, а тому органи казначейства України не уповноважені виконувати рішення про списання коштів з цього рахунку, в звязку з цим на спірні правовідносини не поширюється дія статті 6 Закону.

Додатково слід зазначити, що 17.11.2016 року відповідач письмово звертався до позивача з вимогою надати інформацію про те, з якого саме рахунку можливо списання коштів виконавчого збору. Втім, позивач відмовився надавати вказану інформацію, посилаючись на те, що стягнення цих коштів не належить до компетенції відповідача (а. с. 18-21). Таким чином, позивач як боржник по виконавчому провадженню свідомо відмовився від співпраці з відповідачем і, в такій спосіб, вчинив умисні дії, спрямовані на перешкоджання виконанню рішення про стягнення виконавчого збору.

Наведені позивачем в адміністративному позові доводи і надані докази свідчать про безпідставність заявлених вимог, а тому даний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158 163, 181, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя В. О. Коверзнев