Справа № 264/6216/16-а
Суддя: Харитонова Г. Л.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/6216/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Харитонової Г.Л., при секретарі Родіній Н.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Маріуполі про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, де

зазначив, що 27.10.2016 року ТВО командиром роти № 4, батальйону УПП в м. Маріуполі, рядовим поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР № 332007 від 27.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 у м. Маріуполі по вул. Митрополитській, буд.177, здійснив поворот ліворуч при цьому перетнув дорожню горизонтальну суміжну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, внаслідок чого порушив розділ 34 додаток ПДР України.

Вважав постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки субєктом владних повноважень рішення було прийнято без урахування обєктивних обставин та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає свої дії були вимушені внаслідок того, що йому необхідно було підїхати до багатоквартирного будинку № 106 по вул.Зелінського в м. Маріуполі, в якому він мешкає. Для цього він здійснив лівий поворот до свого будинку, при цьому максимально знизивши швидкість, при цьому переконавшись про відсутність пішоходів та автомобілів. Зауважив, що попасти до його будинку не можливо через те, що проїзд у іншому місті заблоковано шляхом вкопаних металевих стрижнів у поверхню проїзду, що може привезти до пошкоджень його автомобіля. Після чого був зупинений працівниками поліції. Просив скасувати постанову, а провадження по справі закрити.

Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву про скасування постанови, де зазначив,що він діяв у межах законодавства України, просив розглянути справу за його відсутності та відмовити у позові.

У звязку з неявкою сторін, та у відповідності до ст.ст.41, 122 ч.4 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що постановою серії АР № 332007 від 27.10.2016 року, винесеною ТВО командира роти №4 батальйону УПП в м.Маріуполі рядовим поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1, позивача було визнано винним у порушенні розділу 34 додатку ПДР, а саме : здійснення повороту ліворуч при цьому перетнувши дорожню горизонтальну суміжну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. З зазначеною постановою ОСОБА_2 не погодився та звернувся до суду про її скасування, оскільки вона була винесена з порушенням процедури її розгляду та визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. .

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.32 ПДР України дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри та елементи дорожніх споруд. Дорожня розмітка допомогає водію орієнтуватися в дорожніх умовах, особливо під час руху в темну пору доби, коли водієві дуже складно залишатися на полосі руху під час зустрічного розїзду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач дійсно вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Після чого на місці зупинки транспортного засобу в присутності позивача було розглянуто справу та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП відповідачем було зясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП.

Посилаючись в адміністративному позові на порушення відповідачем норм ст. 268 КУпАП, позивач між тим не зазначив, яким саме правом, передбаченим ст.268 КУпАП відповідач не дав можливості скористатися позивачу.

Згідно з нормами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, забезпечення безпеки осіб та забезпечення безпеки дорожнього руху може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото і відеотехніку, у звязку з чим відповідачем використовувалася нагрудна відеокамеру, що була розміщена на форменому одязі.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.1 ст.122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місця його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.1 ст.122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Маріуполі про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст.122, ст.ст.222, 251, 258, 280 КУпАП, ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", ст.ст.69-71, 159, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Маріуполі про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції .

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Г. Л. Харитонова