Справа № 826/9741/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2017 р. м. Київ К/800/52956/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційними скаргами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року

у справі № 826/9741/15

за позовом ОСОБА_2

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича,

третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ»,

про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі - ПАТ «КБ «УФС») Гончарова С.І., в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) № 44424 від 04 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «УФС», оформлене наказом № 6 від 18 листопада 2014 року;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів» в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 44424 від 04 липня 2014 року; зобов'язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. за рахунок Фонду; зобов'язано Фонд включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду.

У касаційній скарзі відповідач, третя особа, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи касаційних скарг мотивовані тим, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виявлено нікчемний правочин та застосовано наслідки нікчемності правочину. Вказує, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції є нечіткою, оскільки визнання протиправним наказу відповідача не спричиняє правових наслідків в частині відміни факту нікчемності договору. Квитанція не є доказом того, що позивач має право на отримання відшкодування свого вкладу за рахунок Фонду та не є доказом внесення позивачем коштів на депозитний рахунок. Крім того, квитанція не містить зазначення часу виконання операції або напису чи штампу «вечірня» чи «післяопераційний час». Також судами невірно застосовано норми матеріального права в частині зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників. Оскільки позивача не було включено до Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, останній не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню позивача до Загального реєстру вкладників.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що між ОСОБА_2 (вкладник) та ПАТ «КБ «УФС» (банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 44424 від 04 липня 2014 року, згідно з яки банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 04 жовтня 2014 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування.

Відповідно до квитанції № TR.58729.281.413 від 10 липня 2014 року на депозитний рахунок позивача зараховано кошти у вказаному розмірі.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 № 491 «Про віднесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14.08.2014 № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «УФС», згідно з яким з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І.

Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 № 717 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «КБ «УФС».

13 листопада 2014 року на підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 119, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «УФС» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання та призначено Гончарова С.І. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію строком на 1 рік з 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року.

Наказом Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. від 18 листопада 2014 року № 6, керуючись п. 6 ч. 2 ст. 37, ч.ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та висновками комісії з визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів), враховуючи рішення Виконавчої дирекції Фонду (виписка з протоколу засідання виконавчої дирекції № 237/14 від 18 листопада 2014 року), визнано нікчемними трансакції та правочини згідно з переліком та, зокрема, договору банківського вкладу (депозиту) № 44424 від 04 липня 2014 року.

Листом уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» позивача повідомлено про визнання нікчемним зазначеного договору банківського вкладу.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з цим позовом визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності правових підстав для невключення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду та до Загального реєстру вкладників.

Суд касаційної інстанції не в повній мірі погоджується з наведеними висновками судів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин і надалі) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 вказаного закону, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Більш детально процедуру визначення вкладників, складання списків осіб та черговості відшкодування Фондом коштів за вкладами визначено відповідним Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року N 14 (далі - Положення № 14; в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до п.п. 3, 4 Розділу III Положення № 14 Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

П. 6 Розділу IV Положення № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Відповідно до п. 2 Розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, як це випливає зі змісту вказаного, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноважень є необґрунтованим, таким, що не відповідає закону.

Підставою для віднесення правочинів, вчинених від імені позивачів, до категорії нікчемних, як зазначають відповідач, третя особа, є те, що на момент їх здійснення банк уже не міг виконати взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів позивачам і, тим більше, щодо виплати відсотків за договорами банківського вкладу, оскільки фінансовий стан банку вже не мав таких можливостей та отримання переваг та пільг з боку іншої особи (п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Проте, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції, що відповідачем не надано доказів наявності підстав, які наведені у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається. Більше того, як вірно встановлено судами, розпорядче рішення відповідача (наказ Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. № 6 від 18 листопада 2014 року в частині, що стосується позивача, зокрема) взагалі не містить конкретно визначеної підстави визнання правочину нікчемним.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в ст. 228 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 вказаної статті правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

До таких правочинів відносяться правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Разом з тим, відповідачами не наведено, а судами не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним правочину, укладених позивачем з банком. Не надано також і доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави тощо.

За таких обставин, твердження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. щодо нікчемності правочину, укладеного позивачем з банком, є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що відповідачами не доведено наявність правових підстав стосовно невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладників відповідно до договору банківського вкладу, а тому такі дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відповідно спірний наказ відповідача від 18 листопада 2014 року № 6 є протиправним в частині, що стосується позивача, та підлягає скасуванню.

Доводи відповідача, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції є нечіткою та не спричиняє правових наслідків, оскільки визнання протиправним наказу відповідача не спричиняє правових наслідків в частині відміни факту нікчемності договору, є безпідставними з огляду на те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, серед іншого, зобов'язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. подати до Фонду інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, що є дієвим способом захисту порушеного права позивача, на переконання суду. Вказаний спосіб відновлення порушеного права відповідає основному завданню адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, та застосовано судом в межах наданих йому повноважень, визначених ст. 162 КАС України.

Крім того, відповідач, третя особа, стверджуючи про нікчемність договорів банківського вкладу посилається на те, що депозитний рахунок позивача з'явився внаслідок так званого «дроблення» вкладу на суму більше, ніж 200000 грн. Разом із тим такі обставини не можуть бути самостійною підставою для визнання нікчемним правочину, вчиненого позивачем, оскільки в законодавстві відсутня пряма заборона на вчинення вказаних дій. До того ж, такі обставини не підтверджуються жодними доказами. Натомість, вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: відповідною квитанцією про зарахування коштів на відповідний рахунок позивача, що відповідно до п. 2.9 Розділу IV Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01 червня 2011 року № 174, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі та спростовують твердження відповідача про нікчемність укладеного між позивачем та банком правочину.

При цьому, відповідно до п. 2.9 Розділу IV вказаної інструкції банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що зокрема, квитанція, має містити дату здійснення касової операції і тільки у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час». Отже, відсутність такої позначки на квитанції не свідчить про її обов'язкову нечинність, підробку, що спростовує відповідні доводи відповідача про те, що квитанція не містить вказаної позначки, тому не може бути належним доказом внесення позивачем коштів на депозитний рахунок.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, визнавши протиправним спірний наказ та зобов'язавши Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» вчинити дії щодо включення позивача шляхом подання додаткової інформації до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права в цій частині вимог.

Разом з тим, суд касаційної інстанції не погоджується з висновками судів щодо задоволення вимог позивача про зобов'язання Фонду включити його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду.

Як зазначалось, виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Оскільки Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончаровим С.І. не було включено позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, то відповідно, у Фонду не виникло обов'язку щодо включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а вирішення спору на майбутнє чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, позовна вимога щодо зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи встановлено повно для ухвалення рішення в цій справі, але неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень в частині.

Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині вимог з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасувати в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ухвалити в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: