Справа № 819/196/17
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/196/17

30 березня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Тернополі адміністративну справу за позовом Приватного малого підприємства «Партнер» до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про зобовязання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулось Приватне мале підприємство «Партнер» з адміністративним позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якому з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог просило суд зобовязати Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зняти арешт з нерухомого майна: будівлі під літерою «А», загальної площею 205,6 кв. м., будівля «Б» загальною площею 35,6 кв. м., що знаходяться за адресою м. Тернопіль, вул. Живова 9.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами:

15 червня 2011 року Головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_1 було винесено постанову про повернення виконавчого документа, а саме виконавчого напису виданого 22.09.2009 р. приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, стягувачу. В пункті 2 вказаної постанови зазначено: припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Однак, дана частина постанови не виконана, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 22.07.2016 року зберігається запис про арешт нерухомого майна.

В судове засідання представник Позивача не прибув, направив на адресу суду заяву в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не забезпечили явку уповноваженого представника в судове засідання, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП №15912781 на підставі виконавчого напису виданого 22.09.2009 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Стягувачем у даному виконавчому провадженні є ПАТ «ОТП Банк».

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 17.11.2009 року відкрито виконавче провадження. 01.12.2009 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановою від 15.06.2011 року виконавчий напис повернуто стягувачу.

В пункті 2 вказаної постанови зазначено: припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Однак, дана частина постанови не виконана, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 22.07.2016 року зберігається запис про арешт нерухомого майна.

З приводу припинення арешту майна ПМП «Партнер» 05.09.2016 р. та 26.10.2016 р. зверталось до Відповідача, на що Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції листами від 23.09.2016 р. та 10.11.2016 р. повідомляв Позивача про неможливість зняття арешту у звязку із несплатою виконавчого збору.

Враховуючи невиконання субєктом владних повноважень в повному обсязі постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, Приватне мале підприємство «Партнер» звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних правових норм:

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІV (який діяв на момент виникнення спірних відносин) (далі Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст.1 Закону №606-ХІV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Статтею 57 Закону №606-ХІV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, за його письмовою заявою.

Судом встановлено, що на виконання вищезазначених норм, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. В пункті 2 вказаної постанови зазначено: припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

При цьому, на час розгляду даної справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зберігається запис про арешт нерухомого майна.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частин 1,2 якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що після повернення виконавчого документа стягувачові або закінчення виконавчого провадження, виконавчі дії державним виконавцем не здійснюються, а тому, у даному випадку, накладений державним виконавцем арешт на майно позивача порушує його права.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону №606-ХІV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги те, що накладений Першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції арешт на майно Позивача, на даний час не забезпечує мети виконавчого провадження, суд дійшов висновку щодо правомірності, та обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як встановлено статтею 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище зазначені норми чинного законодавства, з урахуванням наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобовязати Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зняти арешт з нерухомого майна: будівлі під літерою «А», загальної площею 205,6 кв. м., будівлі «Б» загальною площею 35,6 кв. м., що знаходяться за адресою м. Тернопіль, вул. Живова 9.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.