Справа № 316/1951/16-а (2-а/316/44/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2017 рокусправа № 316/1951/16-а (2-а/316/44/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 січня 2017 р.

у справі № 316/1951/16-а (2-а/316/44/17)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії,-

ВТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача перерахувати пенсію за віком з 10 листопада 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в України з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком ( 2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 551,20 грн. судового збору та 1500,00 грн. на правову допомогу.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.01.2017 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у розрахунку пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 10.11.2016 року у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за останні три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 роки), та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що не володіє необхідними юридичними знаннями, самостійно не може представляти інтереси в суді, захищати свої порушені права, брати участь у судових засіданнях, тому звернувся до адвоката за юридичною допомогою та уклав договір про надання юридичних послуг № 419 від 19.12.2016 року. Робота адвоката підтверджена квитанціями від 19.12.2016 року, від 20.12.2016 року, про надання правової допомоги. Відповідно до наданих позивачем до суду квитанцій про надання правової допомоги, витрати на правову допомогу, які були понесені позивачем, не перевищують граничного розміру компенсацій витрат на правову допомогу, передбачену Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", а тому відповідно до ч.1 ст.94 КАС України підлягають стягненню на користь позивача.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції а частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу та прийняти нове рішення, яким задовольнити його вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Сторони до суду не зявилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У звязку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Положеннями ст.87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а до останніх належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Згідно із ч. 1 та 3 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З цього приводу, судова колегія відзначає, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам - наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу.

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 грн. позивач надавав суду першої інстанції акт надання юридичних послуг від 19.12.2016 року (а.с.15), договір про надання юридичних послуг №419 від 19.12.2016р. (а.с.12) та копії квитанцій (а.с.14), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.13).

Однак, документу, який би свідчив про оплату гонорару оформленого у встановленому законом порядку (платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) не надано.

Розрахунок витрат на правову допомогу складається з: складання заяви до УПФУ в м. Енергодарі Запорізької області про перерахунок пенсії за віком; складання адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов було підписано та направлено до суду першої інстанції безпосередньо позивачем, а не його представником.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що витрати за складення заяви до УПФУ не належать до витрат на правову допомогу, оскільки складання зазначеної заяви не потребує спеціальних юридичних знань, заява про перерахунок/призначення пенсії складається за затвердженою формою правління Пенсійного фонду України.

Отже, вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування заявлених позивачем судових витрат в сумі 1500,00 грн. та вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення витрат на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З урахуванням того, що суд першої інстанції у даній справі прийняв вірне рішення, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, за приписами пункту 1 частини 1 статті 201 КАС України це є підставою для зміни постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 січня 2017 року у справі № 316/1951/16-а (2-а/316/44/17) - змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 грн.

В іншій частині постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 січня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України ( Отримувач: ГУК у м. Києві, рахунок отримувача: 0001; КБКД 22030106; Код з ЄРДПОУ: 37993783; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; Код банку отримувача (МФО): 820019 ) зі ОСОБА_1 несплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 (шістсот шість гривень) 32 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 31 березня 2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва