Справа № 760/15975/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, у якому просив: визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови йому у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-1089 від 19.07.2016; зобов'язати відповідача - Правобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити йому з 01.08.2016 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001, на час призначення пенсії) в розмірі 90 % від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України №18-1089 від 19.07.2016 без обмежень розміру пенсії.; судові витрати покласти на відповідача.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-1089 від 19.07.2016. Зобов'язано Правобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.08.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 26.07.2001 № 1789-ХІІ) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України №18-1089 від 19.07.2016.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача, при цьому вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Вирішуючи спір, суд попередньої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, у жовтні 1998 року йому була призначена пенсія відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N 1789-XII, виходячи із розміру 90% від його місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

01.08.2016 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок розміру раніше призначеної йому пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівника прокуратури, надавши довідку Генеральної прокуратури України №18-1089 від 19.07.2016.

Листом від 22.08.2016 № 22415/07 відповідач повідомив позивача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що з 01.04.2015 набрав чинності Закон України від 02.03.2015 за № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначено зокрема відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а отже, за висновком відповідача, пенсії в порядку та на умовах визначених названим законом, не призначаються, а раніше призначені - не перераховуються.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим прокурорам, а отже відмова управління ПФУ позивачеві у здійсненні перерахунку пенсії є протиправною.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Вирішуючи спір, суд попередньої інстанції правильно вказав на те, що частина 18 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» в редакції на момент призначення пенсії позивачу, надавала право працівникам прокуратури на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників.

Однак з 15 липня 2015 року набрав чинність Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, пунктом 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, із набуттям чинності Законом №1697-VII положення частин 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII, які передбачали, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком - втратили чинність.

Натомість частиною 20 статті 86 Закону №1697-VII передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону № 1789 при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на висновок Верховного Суду України наведений у постанові від 17 грудня 2013 року у справі №21-445а13, згідно з яким при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Проте колегія суддів звертає увагу на те, що у даній адміністративній справі спірні відносини стосуються порядку та підстав перерахунку пенсії, а не визначення розміру, з якого здійснюється перерахунок, тому посилання на згадувану постанову Верховного Суду України у межах даного спору є недоречним.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних дій відповідача, апеляційний суд враховує, що положеннями частини 2 статті 19 Конституції України на органи державної влади покладено обов'язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звернення позивача до управління ПФУ із заявою про перерахунок його пенсії - 01.08.2016, Кабінетом Міністрів України не передбачено підстав, порядку реалізації та обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, водночас положення частин 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII, якими надавалося право працівникам прокуратури на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників і якими позивач обґрунтовував свої вимоги до управління ПФУ - втратили чинність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у межах спірних правовідносин відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому правові підстави для задоволення позову - відсутні.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, прийнявши рішення із порушенням норм матеріального права, а саме положень Закону № 1697-VII, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 10 квітня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.