Справа № 810/3934/15
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Київ К/800/15101/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 17.03.2014 року № 100250002/2014/000133/2 та від 30.01.2014 року № 100250002/2014/000040/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" були задоволені.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 року апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС було залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року - без змін.

У касаційній скарзі Київська міська митниця ДФС, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Київської міської митниці ДФС задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "Фоззі-Фуд" здійснило ввезення на територію України товару (поверхнево-активні засоби для чищення поверхонь, без вмісту мила, не в аерозольній упаковці, розфасовані для роздрібної торгівлі в пластикові пляшки ємністю 1 літр, ароматизовані, універсальні концентровані гелі для чищення торгівельної марки «Премія»), придбаного у компанії «INTERSILESIA MC BRIDE POLSKA SP.Z.O.O.» на підставі контракту від 20.12.2013 року № 071/13, митне оформлення якого здійснювалось через Київську міську митницю ДФС.

Пунктом 2.1. Контракту від 20.12.2013 року № 071/13 визначено, що ціна на товар встановлюються в інвойсах на кожну поставку товару. Ціна включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочної упаковки, маркування, завантаження, витрати по митному оформленню вантажу в країні Продавця.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 Контракту, валютою контракту є євро та загальна вартість контракту складає 800, 000 тисяч євро.

Згідно із пунктом 8.1. Контракту оплата здійснюється через 50 календарних днів з моменту отримання Покупцем товару, згідно пунктів 3.1. і 3.2. Контракту і при умові надання повного комплекту документів, вказаних в розділі 7 Контракту.

Відповідно до пункту 3.1 Контракту і товаросупровідних документів (міжнародних автомобільних накладних CMR) товар поставлявся на умовах FCA 47-100, вул. Матейки, 2А, Стшельце-Опольске, Польща згідно з Інкотермс 2010.

Отримавши придбаний за названим Контрактом товар, з метою його митного оформлення, позивачем подано до Київської міської митниці ДФС митні декларації від 17.03.2014 року № 100250002/2014/062449 (поставка № 14-69) та від 29.01.2014 року № 100250002/2014/060858 (поставка № 14-03 ).

Митна вартість вищезазначеного товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною контракту).

Відповідно до статі 335 та частини 2 статті 53 Митного кодексу України, на підтвердження митної вартості товару позивачем надано відповідачу пакет документів, передбачений про що вказано у митних деклараціях та картках відмови. Перелік наданих документів наведений у графі 44 митних декларацій згідно кодів документів, затверджених наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» від 20.09.2012 року № 1011.

Також до кожної митної декларації позивачем додано пакет документів, необхідних для розмитнення товару, а саме: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами; міжнародна автомобільна накладна (CMR); довідка про транспортні витрати; інвойс; пакувальний лист; страховий поліс; зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких договорів; декларація про відповідність; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; сертифікат відповідності; декларація про походження товару.

На вимогу митниці позивачем також було надано додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме: прайс-лист виробника товару від 03.03.2014 року; комерційну пропозицію від 03.03.2014 року; експортну декларацію країни відправлення, платіжне доручення №14073 від 13.03.2014 року, виписку з бухгалтерської документації 17.03.2014 року та рахунок за перевезення № 43-НТ від 14.03.2014 року.

Відповідачем за результатами перевірки митних декларацій та додатково поданих документів, прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів: від 17.03.2014 року № 100250002/2014/000133/2 (поставка 14-68) та від 30.01.2014 року № 100250002/2014/000040/2 (поставка 14-03).

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Статею 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із частиною 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Разом з цим, якщо такі документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Колегія суддів наголошує, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року № 21-127а15.

Відповідач посилається на необхідність надання додаткових документів у зв'язку з тим, що відповідно до частини 10 статті 58 Митного Кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються вартість упаковки чи вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням, якщо вони не включались до фактично сплаченої ціни.

Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно із пунктом 2.1 Контракту від 20.12.2013 року № 071/13, ціна включає в себе вартість продукції, тари, термоусадочну упаковку, маркування, навантаження, витрати з митного оформлення товару в країні продавця.

Таким чином, всі вищезазначені витрати включені у вартість товару та покладаються на продавця, а тому за частиною 10 статті 58 Митного кодексу України вони не повинні додатково включатись до контрактної вартості, оскільки такі витрати вже фактично наявні у складі фактурної (контрактної) вартості і відповідно - у складі митної.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій про те, що ці витрати не підлягають підтвердженню ТОВ «Фоззі-Фуд», а зазначення цього митним органом як підстави виникнення розбіжностей в документах є необґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що усі експортні декларації, які подавались під час митного оформлення оцінюваних товарів, були оформлені шляхом електронного декларування, тому не могли і не повинні були містити відміток митних органів країни відправлення.

Відповідно до частини 2 статті 334 Митного кодексу України, документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, надаються, зокрема, в електронній формі.

Щодо тверджень відповідача, щодо недоліків в документах про транспортні витрати, а саме: не зазначено вартість окремих складових транспортних витрат, також не вказано номер CMR, що не дозволяє ідентифікувати оцінювані товари, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документи, які підтверджують митну вартість, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно із підпунктом. «б» пункту 1 частини 1 статті 335 Митного Кодексу України при перевезенні автомобільним транспортом перевізним документом є міжнародна товаротранспортна накладна (CMR).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, CMR були надані митному органу по всіх поставках, про що свідчить їх наявність у графі 44 митних декларацій та у картках відмови по ним.

Також, на підтвердження транспортних витрат товариством також подані рахунки-фактури та довідки про вартість перевезення від виконавців транспортних послуг.

У цих документах зазначені такі дані: реквізити сторін, сума та валюта платежу, реквізити договору перевезення, маршрут, номер автотранспортного засобу та напівпричепу, яким здійснювалось перевезення і який зазначений у CMR.

Отже, ідентифікацію транспортних (перевізних) документів до кожної конкретної поставки можливо зробити за реквізитами договору перевезення та номерами автотранспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що твердження митного органу про те, що надані декларантом документи містили не всі відомості, які підтверджують числове значення митної вартості, не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз