Справа № 695/3313/16-а
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3313/16-а
номер провадження 2-а/695/18/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради до державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови про накладення штрафу, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради (далі УПСЗН) звернулось до Золотоніського міськрайонного суду з адміністративним позовом до державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови про накладення штрафу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області знаходиться виконавчий лист № 2-а-132/11 від 09.11.15, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним трирічного віку за період з 01.09.2010 року у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

23.11.2015 року було відкрито виконавче провадження. Позивач здійснив перерахунок допомоги, про що відповідне розпорядження було направлено до відповідача. Враховуючи, що виплата допомоги проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, а відповідної субвенції на виплату за вказаним рішенням суду не надходило, тому рішення суду в частині здійснення перерахунку було виконано, але в частині проведення виплати не було здійснено з причин, які не залежать від волі позивача.

Поряд з цим, в листах до відповідача позивач вказував, що виконання рішень судів по виплаті державних допомог проводиться за рахунок коштів державного бюджету , у відповідності до Постанови КМ України від 03.09.2014 року № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» (далі Постанова № 440).

01.06.2016 року виконавче провадження було зупинено, а 04.10.2016 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця про поновлення вказаного виконавчого провадження та постанова державного виконавця від 04.10.2016 року про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду в розмірі 680,00 грн.

Постанову про накладення штрафу позивач вважає незаконною, оскільки за відсутності відповідного фінансового забезпечення невиконання рішення суду не може вважатися невиконанням без поважних причин, а відповідачем не здійснено дії передбачені Постановою № 440, тому просить її скасувати.

У судове засідання представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 не зявився, проте направив до суду заперечення проти позовних вимог, згідно яких просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Відповідно до заперечень норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. На думку представника відповідача, з моменту відкриття виконавчого провадження боржником не вчинено жодних дій, що спрямовані на реальне виконання виконавчого листа, що є порушенням норм ст. 19 та ст. 124 Конституції України. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини («Піалопулос та інші проти Греції» від 15.03.2001 року п. 68, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року п. 40, «Юнацький проти України» від 13.12.2005 року пп. 22-23) представник відповідача вважає, що внаслідок тривалого невиконання постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, що вчинене виключно з вини боржника, а не органами державної виконавчої служби, невчиненням всіх можливих дій щодо такого виконання порушуються права стягувача у виконавчому провадженні та вимоги ст. 124 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, що може призвести до завдання збитків державі.

Поряд з цим вказує, що виконання судового рішення є частиною «судового розгляду», посилання органу державної влади на відсутність коштів не може бути поважною причиною невиконання рішення суду.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 30.06.2015 року № 21-1044а15 та інші не дає відповіді на питання, до якого часу обставини відсутності виділених коштів від розпорядників вищого рівня є поважними для невиконання рішення суду. Постає риторичне запитання: «Чи будуть ці обставини поважними через 10 років чи через 50 років, якщо кошти із державного бюджету так і не будуть виділені?».

На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити повністю, а розгляд справи провести за відсутності на судовому засіданні відповідача та його представника.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, направивши на адресу суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Постановою від 23.11.2015 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5, було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-а-132/11 виданого 09.11.2015 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про зобовязання управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним трирічного віку за період з 01.09.2010 року у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років (на відповідний період), відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

03.02.2016 року на адресу позивача державним виконавцем було направлено вимогу про направлення відомостей про виконання вказаного рішення суду, в разі невиконання надати пояснення.

04.05.2016 року на адресу позивача державним виконавцем було направлено повторну вимогу про направлення відомостей про виконання вказаного рішення суду, в разі невиконання надати пояснення.

Листом від 17.05.2016 року УПСЗН повідомило державного виконавця про виконання рішення в частині проведення перерахунку, а в частині виплати коштів повідомило, що виплати проводяться в порядку, визначеному постановою КМ України № 440 від 03.09.2014 року.

27.05.2016 року виконавче провадження було зупинено у звязку з поданням державним виконавцем подання про зміну порядку і способу виконання рішення суду.

04.10.2016 року виконавче провадження було поновлено.

04.10.2016 року постановою державного виконавця на УПСЗН, на підставі ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» було накладено штраф, за невиконання рішення суду у розмірі 680,00 грн.

04.10.2016 року на адресу позивача державним виконавцем було направлено вимогу про направлення відомостей про виконання вказаного рішення суду, в разі невиконання надати пояснення.

31.10.2016 року постановою державного виконавця на УПСЗН було накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 1360,00 грн.

31.10.2016 року державним виконавцем до Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області було направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

01.11.2016 року виконавче провадження було закінчено (так як рішення суду без участі боржника виконати неможливо).

Згідно із частинами першою та другою статті 75 Закону № 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 124 Конституції України (в редакції від 02.03.2014 року) Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»), виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Згідно із ст. 4 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Як вбачається із ст.ст. 47, 48 Бюджетного кодексу України, відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Позивач фінансується за рахунок державного бюджету та може здійснювати фінансування тих чи інших витрат лише у межах кошторисних призначень на відповідний період.

Таким чином, вбачається, що списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться дише за умови наявності таких коштів, отже невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу в такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена і у Постановах Верховного Суду України - від 30.06.2015 № 21 -1044а15 та 03.11.2015 № 21-5099а 15.

У даних постановах Верховний Суд України дійшов до правового висновку про те, що невиконання судового рішення за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Щодо доводів представника відповідача з посиланням на практику Європейського суду з прав людини про те, що саме державний орган, в разі відсутності відповідного фінансування з державного бюджету, повинен виплатити кошти, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

З метою реалізації даного закону КМ України прийнято постанову № 440 від 03.09.2014 року, якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, яким в свою чергу передбачено, що рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень субєкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року. Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. (абз. 8 п. 2, п. 3).

Про необхідність виконання рішення суду в порядку постанови КМ України № 440 від 03.09.2014 року вказувалося і в листі УПСЗН від 17.05.2016 року № 1124 про виконання вимоги державного виконавця (а.с. 54).

Про можливість залучення відповідного органу Державного казначейства вказувалося і в скарзі ОСОБА_1 від 14.09.2016 року (а.с. 62).

Відповідно до листа Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 03.02.2017 року № 743/2, виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду № 2-а-132/11 від 09.11.2015 року було прийнято до виконання в порядку КМ України № 440 від 03.09.2014 року, а дані про рішення внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за № 53552090.

За вказаних обставин Державним виконавцем було закінчено виконавче провадження не у звязку з реальним виконанням рішення суду, а так як неможливо виконати рішення суд без участі боржника, при цьому після закінчення виконавчого провадження, даний виконавчий документ було прийнято до виконання Управлінням ДВС ГТУЮ у Черкаській області і дане рішення внесено до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, що спростовує доводи відповідача про неможливість сплати коштів за даним рішенням з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, позивач довів, що невиконання рішення суду в частині виплати допомоги, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів можна вважати поважною причиною невиконання судового рішення УПСЗН. Накладення штрафу в даній ситуації жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Захистом права особи на отримання бюджетних коштів є вчинення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Постановою КМ України № 440 від 03.09.2014 року.

Отже підстави для накладення штрафу, за вказаних правовідносин, відсутні.

Судові витрати при розгляді даного спору суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 69, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради до державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови про накладення штрафу, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 про накладення штрафу на управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області від 04 жовтня 2016 року у виконавчому провадженні № 49466329.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст постанови виготовлений 05 квітня 2017 року.