Справа № 359/7446/16-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/7446/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Муранова-Лесів І.В. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Костюк Л.О.

за участю секретаря: Морозенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою громадянина Республіки Румунії (Ємен) ОСОБА_4 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2016 року у справі за позовом Начальника Об'єднаного контрольно-пропускного пункту «Київ» Матусяка Едуарда Вікторовича до громадянина Республіки Румунії ОСОБА_4 про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2016 року начальник Об'єднаного контрольно-пропускного пункту «Київ» Матусяк Едуард Вікторович звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом про примусове видворення за межі території України громадянина Румунії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, затримання його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, посилаючись на вимоги ч.1,3,4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати її як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанцій встановлено, що відповідач, який назвався громадянином Ємену ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на території України без будь-яких документів, які б посвідчували його особу громадянина Ємену. Інших документів, окрім паспорту громадянина Румунії на своє ім'я, який за результатами здійснення поглибленої перевірки документа має ознаки підробки та згідно з повідомленням Посольства Румунії в Україні, є фальшивим, не має.

З пояснень відповідача також вбачається, що він перебував на території України без реєстрації, не має постійного місця проживання, роботи та джерела доходів, родинних зв'язків, а також достатнього фінансового забезпечення для проживання в Україні та для виїзду за межі України, та документів, які б надавали йому таке право.

Як вбачаться з протоколу адміністративного затримання від 22 вересня 2016 року, громадянин Румунії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22 вересня, о 20 год. 00 хв., у пункті пропуску для міжнародного повітряного сполучення «Бориспіль», під час оформлення пасажирів, які відлітали рейсом №113 «Київ-Лондон», пред'явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, який не дає право на перетинання державного кордону України, та відповідно до листа Посольства Румунії в Україні №С-826 від 23 вересня 2016 року, є фальшивим. Як пояснив сам ОСОБА_4, закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_1 він придбав з метою виїзду до країн Західної Європи, а саме Великобританії.

23 вересня 2016 року ОКПП «Київ» прийнято рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, яким вирішено примусово повернути за межі України громадянина Румунії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 27 вересня 2016 року. З зазначеним рішенням відповідач ознайомився в присутності перекладача та отримав його копію 23 вересня 2016 року. Дане рішення було прийнято у зв'язку із вчиненням відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2041 КУпАП України та вимог п.п.1 п.1 ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Повідомленням №43/1283 від 23 вересня 2016 року щодо рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, було повідомлено прокурора Київської області.

Рішення ОКПП «Київ» від 23 вересня 2016 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства відповідач в установлений строк не виконав.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з огляду на невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, відсутність документів на право перебування на території України та відсутність заборон на примусове видворення відповідача, наявні підстави для примусового видворення за межі території України громадянина Румунії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згіднло із п. 14 ч.1 ст.1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15, ст.22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну та виїзд з України здійснюється: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України. Іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.25 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

В силу вимог ч.1 ст.26 наведеного Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

В силу ч.8 ст.26 вищезазначеного Закону, примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Дослідженням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 23 вересня 2016 року ОКПП «Київ» прийнято рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, яким вирішено примусово повернути за межі України громадянина Румунії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 27 вересня 2016 року. З зазначеним рішенням відповідач був ознайомлений в присутності перекладача та отримав копію зазначеного рішення 23 вересня 2016 року. У вказаному рішенні також було зазначено, що відповідач від його виконання не відмовляється. Згадане рішення було прийнято у зв'язку із вчиненням відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2041 КУпАП України та вимог п.п.1 п.1 ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Підставами для подання позову до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про примусове видворення громадянина Румунії ОСОБА_4, стали наявні фактичні дані вважати, що вказаний іноземець буде ухилятись від виїзду, а саме: відсутність законних підстав для перебування іноземця на території України (передбачені ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»); бажання потрапити у країни Західної Європи, незаконним шляхом через територію України; відсутність документів, які б надавали право на перетин кордонів для виїзду з території України; відсутність документів на право перебування на території України; відсутність на території України родинних зв'язків; відсутність дозволу на працевлаштування та постійного місяця проживання та законного джерела отримання коштів.

Згідно протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22 вересня 2016 року, при громадянині ОСОБА_4 жодних документів, які б посвідчували його особу, виявлено не було.

З метою ідентифікації особи на адресу консульської установи посольства Республіки Ємен (за місцем дислокації РФ, м. Москва) через Міністерство закордонних справ було направлено п'ять запитів щодо ідентифікації та документування вищезазначеної особи, при цьому жодної інформації на підтвердження чи спростування інформації про належність до громадянства Республіки Ємен вищезгаданого громадянина в ОКПП не отримано.

Крім того, при адміністративному затриманні 22 вересня 2016 року ОСОБА_4 надав пояснення про те, що паспортний документ громадянина Румунії він придбав за 2000 (дві тисячі) доларів США з метою виїзду до Великої Британії.

Усвідомлюючи політичну та військову ситуацію в Ємені, відповідач прибувши на територію України та перебуваючи в Україні мав змогу звернутися до представників Державної міграційної служби із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ч. 1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведеної норми вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Згідно ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до листа Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України від 21 лютого 2017 року №09-02/202, громадянину Румунії (Ємен) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було видано довідку про звернення за захистом в Україні з терміном дії з 20 лютого 2017 року по 20 травня 2017 року, відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийнятті рішення за заявою.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року продовжено строк затримання громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на три місяці, з 22 червня 2017 року.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем не виконано рішення про примусове повернення від 23 вересня 2016 року у встановлений строк без поважних на те причин, яке є чинним, не оскаржувалось та у визначеному законом порядку не скасовано, а також беручи до уваги відсутність у громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, документів на право його перебування на території України, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач не має достатнього матеріального забезпечення та документів для того, щоб виїхати з України, він ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, з огляду на відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача.

У зв'язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо примусового видворення за межі території України громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, колегія суддів враховує ту обставину, що відповідач мав достатньо часу та можливість для того, щоб в установленому законом порядку звернутися із заявою про визнання його біженцем, в тому числі й до органу прикордонної служби.

Доводи відповідача щодо порушення його прав у зв'язку з відсутністю перекладу письмових документів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з рішенням про примусове повернення з України від 23 вересня 2016 року відповідач був ознайомлений за участю перекладача та від виконання рішення не відмовлявся.

Крім того, розгляд справи в суді першої інстанції відбувався також за участі перекладача, що свідчить про дотримання судом вимог чинного законодавства.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Румунії (Ємен) ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Костюк Л.О.

Повний текст ухвали виготовлено - 03.04.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Костюк Л.О.