Справа № 815/4963/16
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4963/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

за участю секретаря Сємак О.В.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2016р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасувати наказу від 19.09.2016р. №70-дв про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обовязків.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2016р. позов задоволений.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції, при вирішенні справи, вимог законодавства, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 працює на посаді заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі відділ).

До управління ДВС ГТУЮ в Одеській області з Департаменту ДВС Міністерства юстиції України надійшло звернення ОСОБА_5 від 01.06.2016р. щодо зловживання владою, службовим становищем та нібито вимаганням грошових коштів посадовими особами відділу.

29.07.2016р. до ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області надійшла доповідна записка заступника начальника ОСОБА_3 територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби Начальника Управління державної виконавчої служби з пропозицією розгляду зазначеного звернення. Вказана доповідна записка стала предметом службової перевірки.

Актом перевірки від 11.08.2016р. встановлено, що до відділу та ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області неодноразово надходили заяви та скарги від громадянина ОСОБА_5 щодо зняття арешту з майна, яке належить йому на праві власності.

Також перевіркою встановлено, що на адресу відділу 09.06.2016р. надійшла заява ОСОБА_5 від 06.06.2016р. про зняття арешту з майна, який накладено постановою від 25.02.2011р. №24738598. На зазначену заяву за підписом начальника відділу надано відповідь (вих. № 11569 від 10.06.2016 р.), що згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження №2473598 знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, у звязку із чим відділом не може бути знято арешт.

До відділу 13.06.2016р. та 12.07.2016р. повторно надходили заяви ОСОБА_5 про зняття арешту з майна, накладеного постановою від 25.02.2011р. №24738598, на які було надано аналогічні відповіді за підписами начальника відділу та в.о. начальника відділу ОСОБА_4

В акті зазначено, що у провадженні другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції (на теперішній час - Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області) з 24.12.2012р. по 05.05.2013р. перебувало виконавче провадження ЄДРВП №35798780, з примусового виконання наказу №26-31-15/28-10-922 господарського суду Одеської області від 04.01.2011р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Вілсон» коштів у розмірі 161921грн. В межах здійснення заходів примусового виконання рішення суду, постановою державного виконавця від 24.12.2012р. накладений арешт на майно ОСОБА_5 та оголошено заборону на його відчуження. Після надходження на депозитний рахунок відділу вищевказаних грошових коштів державним виконавцем 23.04.2013р. винесено постанову про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 29.04.2013р. (обтяження припинено) та витягом з державного реєстру рухомого майна від 29.04.2013р. (обтяження припинено). Враховуючи викладене, 05.06.2013р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі приписів п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з інформаційною довідкою від 09.08.2016р. №65445520 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, арешт відповідно до постанови від 25.02.2011р. № 24738598 накладений відділом, відсутній.

Однак, відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого чайна від 09.08.2016р. №50099234 на запит органу державної влади, встановлено наявність арешту рухомого майна, який зареєстрований першою Одеською державною нотаріальною конторою, на підставі заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна від 27.03.2012р. виданої Приморським районним судом м.Одеси.

Разом з тим, наказом ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області від 17.08.2016р. відповідно до ст.68 Закону України «Про державну службу» наказано здійснити дисциплінарне провадження стосовно позивача та надати відповідне подання.

Дисциплінарною комісією для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку було витребувано і отримано ряд документів, а також пояснення позивача. Сама позивач запрошувалась та була присутня на засіданні Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарного провадження, також була ознайомлена з матеріалами дисциплінарної справи.

За результатами розгляду дисциплінарної справи, 14.09.2016 р. начальнику ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області подано подання Голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області №21306/04-24 щодо дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_4 - заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області - щодо притягнення до дисциплінарного стягнення у вигляді догани за скоєння дисциплінарного проступку, визначеного у п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», а саме неналежне виконання посадових обовязків.

Наказом начальника ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області від 19.09.2016 року №70-дв позивача, за неналежне виконання посадових обовязків притягнуто до дисциплінарної відповідальності, - оголошено догану.

Не погоджуючись з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутні ознаки службової невідповідності або неналежного виконання службових обовязків, оскільки надання відповіді на повторне та аналогічне попереднім звернення від 12.07.2016р. громадянину ОСОБА_5 було правом ОСОБА_4, а не обовязком.

Вивчивши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обвязки визначаються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Митними кодексом, Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.1 вказаного Закону державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ст.64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності регламентовані ст.65 вказаного Закону.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 прийняла присягу та перебуває на державній службі з 10.01.2003р. /а.с.39/

З 20.10.2015р. ОСОБА_4 займає посаду заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області.

Виходячи зі змісту наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності № 70-дв від 19.09.2016 р., неналежне виконання нею своїх посадових обовязків полягало у тому, що працівниками відділу неодноразово надавались неповні відповіді на звернення ОСОБА_5 стосовно порядку зняття арешту з майна, яке належить боржнику, а також за систематичне порушення такими працівниками норм статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що стосується обовязку обєктивно та вчасно розглядати заяви, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду їх заяв (клопотань). При цьому, єдиною підставою для притягнення позивача за неналежне виконання посадових обовязків до дисциплінарної відповідальності був неналежний розгляд звернення ОСОБА_5 від 12.07.2016 р.

Як вбачається із матеріалів справи, ідентичні відповідь №11569 від 10.06.2016р. на заяву ОСОБА_5 від 06.06.2016 р., а також відповідь № 12747 від 17.06.2016 р. на заяву від 13.06.2016 р. надано за підписом начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6

Крім того, відповідь на аналогічну заяву від 13.06.2016р., подану до відділу примусового виконання рішень, надавалась за підписом заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_7

12.07.2016 р. від ОСОБА_5 до відділу надійшла ще одна заява аналогічного попереднім заявам змісту, на яку і надавалась відповідь № 16627 від 22.07.2016 р. за підписом позивача як виконуючого обовязки начальника відділу.

Виконавцем цих відповідей був головний державний виконавець відділу ОСОБА_8

Судом першої інстанції встановлено, що стосовно ОСОБА_8 також було здійснено дисциплінарне провадження, в ході якого розглядалось і питання щодо зазначених вище листів. За результатами розгляду дисциплінарної справи та його особистих пояснень, дисциплінарна комісія на засіданні, що відбулось 10.11.2016 р., вирішила надати пропозицію щодо закриття дисциплінарного провадження стосовно нього у звязку з відсутністю у його діях складу дисциплінарного проступку, визначеного у частині другій статті 65 Закону України «Про державну службу».

При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за надання аналогічних за своїм змістом відповідей на звернення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності притягнуто не було.

Отже, відповідач самостійно визначив, що у наданні відповідей на звернення від 06.06.2016 р., 13.06.2016 р., 13.06.2016 р. в діях відповідальних посадових осіб не вбачається складу дисциплінарного проступку, оскільки вони діяли в межах своїх посадових обовязків та керувались чинним законодавством. Таким чином, за одних і тих же обставин та умов, за надання відповідей аналогічного змісту, рівно як і за їх підготовку, серед декількох посадових осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише позивача, що викликає сумнів у неупередженості відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що рішення ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, не відповідає приписам, визначеним у ч.3 ст.2 КАС України, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за аналогічні дії вчиненим іншими посадовими особами, яких до такої відповідальності не притягнуто, не відповідає критеріям розсудливості, неупередженості та пропорційності, зокрема дотриманню необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно - процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», КАС України, Законами України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

При цьому, відповідно до ст.8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Отже, заява ОСОБА_5 від 12.07.2016 р. підпадає під зазначені критерії, оскільки подана до одного і того ж органу, тим же громадянином з одного і того ж питання, яке вже було вирішено по суті аналогічними відповідями від 10.06.2016р., 17.06.2016р.

Таким чином, надання відповіді на повторне та аналогічне попереднім звернення від 12.07.2016 р. громадянину ОСОБА_5 було правом позивача, а не обовязком.

З цих підстав, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи відповідача, з приводу того, що позивач зобов'язана була забезпечити об'єктивний і вчасний розгляд скарги заявника, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а у разі визнання його необґрунтованим належним чином розяснити порядок оскарження прийнятого рішення, повідомити заявника про наслідки розгляду заяви, а також повинна була надати відповідь шляхом обєктивного та повного аналізу чинного законодавства з використанням всіх доступних джерел для отримання інформації, у звязку із тим, що вона взагалі мала право прийняти рішення про припинення розгляду такого звернення та повідомити заявника лише про те, що всі його звернення із зазначеного питання розглянуті відповідно до чинного законодавства України і в подальшому звернення з цього питання розглядатись не будуть.

Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо протиправності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія