Справа № 344/11595/16-а, 2а-344/107/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 р. Справа № 876/2783/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.02.2017 у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську з вимогами про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком та зобовязати його призначити їй пенсію за віком з 07.07.2016 з врахуванням до страхового стажу у період роботи з 06.03.1979 по 10.05.1993 в «Івано-Франківському облветсанзагоні».

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.07.2016 вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідачем їй було відмовлено та розяснено, що в страховий стаж їй не зараховано період роботи з 06.03.1979 по 10.05.1993 року в «Івано-Франківському облветсанзагоні», так як виявлено невідповідність записів в трудовій книжці та печатка в записі про звільнення не чітка (неможливо прочитати).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.02.2017 адміністративний позов задоволено, так як суд погодився з доводами позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську подало апеляційну скаргу, вважаючи, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому просить її скасувати і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що пенсійним органом відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу, так як не зараховано період роботи з 06.03.1979 по 10.05.1993 в «Івано-Франківському облветсанзагоні», оскільки виявлено невідповідність записів в трудовій книжці та печатка в записі про звільнення не чітка (неможливо прочитати).

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 07.2016 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом № 2410/03 від 27.07.2016 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у звязку з тим, що в страховий стаж не зараховано період роботи з 06.03.1979 по 10.05.1993 в «Івано-Франківському облветсанзагоні», так як виявлено невідповідність записів в трудовій книжці та печатка в записі про звільнення не чітка (неможливо прочитати).

В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно запису в копії трудової книжки серії БТ-І №0217693 ОСОБА_2 06.03.1979 прийнята на посаду фахівника-касира «Івано-Франківського облветсанзагону» тимчасово на час декретної відпустки працівниці «Івано-Франківського облветсанзагону» на підставі наказу №15-К § 1 від 06.03.1979; 14.11.1980 переведена на посаду старшого бухгалтера «Івано-Франківського облветсанзагону» на підставі наказу № 83-К § 3 від 14.11.1980; 10.05.1993 звільнена з роботи у звязку із ліквідацією підприємства на підставі ст.40 п.1 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) згідно наказу № 6 від 03.03.1993.

Згідно копії паспорта серії СС № 197811 ОСОБА_2 народилась 08.01.1959, відтак на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком досягнула пенсійного віку - 57 років 6 місяців, як передбачено ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 в редакції спірних правовідносин особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року.

Згідно вимог ст.44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсiї та необхiднi документи подаються до територiального органу Пенсiйного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженiй особi в порядку, визначеному правлiнням Пенсiйного фонду за погодженням iз центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної полiтики у сферах трудових вiдносин, соцiального захисту населення, особисто або через представника, який дiє на пiдставi виданої йому довiреностi, посвiдченої нотарiально. Заява про призначення пенсiї за вiком може бути подана застрахованою особою не ранiше нiж за мiсяць до досягнення пенсiйного вiку. Органи Пенсiйного фонду мають право вимагати вiдповiднi документи вiд пiдприємств, органiзацiй i окремих осiб, виданi ними для оформлення пенсiї, а також в необхiдних випадках перевiряти обґрунтованiсть їх видачi та достовiрнiсть поданих вiдомостей про осiб, якi пiдлягають загальнообовязковому державному пенсiйному страхуванню, умови їх працi та iнших вiдомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсiю.

У відповідності до ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За приписами ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно норми ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документами, що підтверджують стаж роботи за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).

Згідно пункту 18 вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені у пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації ( в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердила, що в період з 1983 року по 1993 рік працювала з ОСОБА_2 в «Івано-Франківському облветсанзагоні» та була звільнена з роботи 10.05.1993 у звязку із ліквідацією підприємства на підставі ст.40 п.1 КЗпП України згідно наказу № 6 від 03.03.1993 разом із позивачем та іншими працівниками. При призначенні пенсії за віком їй враховано стаж роботи в «Івано-Франківському облветсанзагоні».

Згідно копії трудової книжки свідка ОСОБА_3 вона працювала в «Івано-Франківському облветсанзагоні» та була звільнена з роботи 10.05.1993 у звязку із ліквідацією підприємства за ст.40 п.1 КЗпП України на підставі наказу № 6 від 03.03.1993.

Також допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 підтвердила, що в зазначений період часу вона працювала разом із ОСОБА_2 в «Івано-Франківському облветсанзагоні» та була звільнена з роботи 10.05.1993 у звязку із ліквідацією підприємства на підставі ст.40 п.1 КЗпП України згідно наказу № 6 від 03.03.1993 разом із позивачем та іншими працівниками. При призначенні пенсії за віком їй враховано стаж роботи в «Івано-Франківському облветсанзагоні».

За правилами ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Враховуючи наведене, необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції, що не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком посилання відповідача на те, що в страховий стаж не зараховано період роботи з 06.03.1979 по 10.05.1993 в «Івано-Франківському облветсанзагоні», оскільки виявлено невідповідність записів у трудовій книжці та печатка в записі про звільнення нечітка (неможливо прочитати), так як ОСОБА_2 було попереджено за два місяці про наступне звільнення відповідно до ст.49-2 КЗпП України, а те, що у трудовій книжці ОСОБА_2 на записі про звільнення відтиск печатки проставлено нечітко відбулось не з вини позивача.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням описаного суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на те, що відповідач не довів правомірність свого рішення щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком за не врахуванням ряду обставин.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3,195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.02.2017 у справі № 344/11595/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді С.П. Нос

ОСОБА_5

Повний текст виготовлено 04.04.2017р.