Справа № 808/4078/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2017 рокусправа № 808/4078/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у справі №808/4078/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання неправомірним та скасування повідомлення, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_1» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 21.10.2016 № 37093 державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого напису нотаріуса №6419 від 03.08.2010 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, для задоволення вимог ПАТ "ПУМБ" в загальному розмірі 299045,75 грн.

- зобовязати Бердянський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області прийняти до виконання виконавчий напис нотаріуса №6419 від 03.08.2010 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, для задоволення вимог ПАТ "ПУМБ" в загальному розмірі 299045,75 грн. із застосування вимог Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 28.12.2015.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначав, що виконавчий документ - виконавчий напис нотаріуса №6419 від 03.08.2010 був предявлений позивачем до виконання в період дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 28.12.2015, який не передбачав сплати стягувачем авансового внеску при предявленні виконавчого документу до виконання, у звязку з чим дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу з підстави не сплати такого внеску є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент предявлення стягувачем виконавчого документу до виконання.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що державний виконавець, при вирішенні питання щодо прийняття до виконання виконавчого документу, правомірно керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження», який був чииним на час надходження такого документа до державного виконавця.

Не погодившись з постановою суду, публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_1», посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне зясування

обставин справи, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності дій державного виконавця у спірних правовідносинах. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про правомірність застосування державним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження, який набрав чинності з 05.10.2016р., оскільки виконавчий документ позивачем (стягувачем) було подано до державної виконавчої служби 04.10.2016р. засобами поштового звязку. Посилаючись на положення ст..255 Цивільного кодексу України, якою визначено порядок вчинення дії в останній день строку, позивач вказує на те, що оскільки ним подано виконавчий документ до установи звязку до закінчення останнього дня строку строку дії Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 28.12.2015р., то вважається, що такі документи здані ним своєчасно.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03 червня 2016 року публічним акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_1» сформовано заяву про примусове виконання виконавчого напису №6419, вчиненого 03.08.2010 року приватний нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.7).

До заяви долучено оригінал виконавчого напису за №6419 від 03.08.2010 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, для задоволення вимог ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» в загальному розмірі 299045,75 грн.; оригінал договору іпотеки №6091597 від 27.02.2008 року; завірена копія довіреності представника ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» від 21.07.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана заява разом із доданими документами надіслана засобом поштового звязку до Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 04.10.2016, що підтверджується копією реєстру поштових відправлень від 04.10.2016 (а.с.8), копію фіскального чека (а.с.9), та отримана адресатом 17.10.2016 (а.с.10).

21.10.2016 державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_5 складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Зі змісту вказаного повідомлення вбачається, що підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що останній не надав підтвердження сплати авансового внеску (п. 8 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження").

Не погодившись з вказаним повідомленням державного виконавця, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон № 1404).

Згідно п.3 ч.1 ст.3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як встановлено вище, заява про примусове виконання виконавчого напису за №6419 від 03.08.2010, вчиненого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, з долученим до неї вказаним виконавчим документом, яка направлена позивачем 04.10.2016 на адресу Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, отримана адресатом 17.10.2016, тобто після набрання чинності Законом № 1404.

Відповідно до п.7 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, враховуючи приписи наведеної норми права, державний виконавець, отримавши 17.10.2016 заяву позивача та долучений до неї виконавчий документ, при вчиненні виконавчих дій мав керуватися Законом №1404, який станом на час отримання вказаних документів вже набрав чинності.

Як встановлено, позивачем не додано до заяви про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса доказу сплати авансового внеску або доказу того, що стягувач має бути звільнений від його сплати.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Враховуючи, що до заяви про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса позивачем не був доданий документ на підтвердження сплати авансового внеску, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець, діючи в порядку, що визначений Законом №1404, який був чинний на час здійснення виконавчої дії, правомірно повернув без виконання виконавчий документ стягувачу на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404.

Посилання заявника апеляційної скарги на положення ст..ст.251,255 ЦК України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказаними нормами права визначено порядок визначення строків для вчинення юридично значимих дій, в контексті спірних правовідносин строків, повязаних з предявленням виконавчих документів до виконання; строків прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій, але вказані норми не визначають порядок набрання чинності Законом та застосування його положень у часі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у справі №808/4078/16 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 05.04.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк