Справа № 316/1995/16-а
Суддя: Капустинський М. В.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1995/16-а
Провадження № 2-а/316/54/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Енергодарському міському суді Запорізької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Енергодарі Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області 26.12.2016 року звернувся позивач з адміністративною позовною заявою до відповідача - УПФУ в місті Енергодарі Запорізької області, в обґрунтування якого позивач - ОСОБА_1 зазначає наступне:

В період з 02.08.1984 року по 17.04.2003 рік - працював в органах прокуратури Запорізької області та набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 2003 року отримую пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% середньої заробітної плати посади прокурора м. Енергодара Запорізької області.

Постановою КМУ № 1013 від 09.12.2015 року з 01.12.2015 року були підвищені посадові оклади працівникам органів прокуратури.

Та згідно п.4.17-18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Вважає, що перерахунок призначеної пенсії повинен бути здійснений з 01.01.2016 року.

26.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області із заявою про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середньої заробітної плати, та долучив довідку прокуратури Запорізької області № 18-749 вих-16 від 21.09.2016 року про заробітну плату.

Листом Відповідача від 26 жовтня 2016 року за № 5540/03 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що «згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, за Законом України «Про прокуратуру».

Вказане рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області про відмову в перерахунку пенсії, позивач вважає протиправним і таким, що порушує його право на соціальний захист, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Крім того, в обґрунтування, позивач зазначає, що на час виникнення у нього права на пенсію діяв Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХП (далі - Закон № 1789-ХІІ) в редакції Закону від 17.01.2002 р. №2981-111. Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 прийнято законодавче положення, за яким умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тим же законом (п.16 розділу ПІ «Прикінцеві положення» Закону № 76-VI11 від 28.12.2014) Кабінету Міністрів України доручалось у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Проте такі умови і порядок до цього часу Кабінетом міністрів України не запроваджені, що є порушенням положень ст. 19 Конституції України, за якою «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Неприйняття Урядом України відповідного правового акта щодо умов та порядку перерахунку пенсії без законних підстав є втручанням у майнове право пенсіонерів прокуратури, гарантоване їм Законом «Про прокуратуру».

Тобто, в умовах відсутності постанови Кабінету Міністрів України, яка б врегулювала порядок і умову перерахування пенсії прокурорам і слідчим, відповідні відносини з їх перерахунку повинні регулюватися безпосередньо нормами Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України на час призначення пенсії), що передбачають можливість такого перерахунку пенсії ( ч.ч. 13, 18ст.50-1 Закону № 1789-ХЛ).

Нормами, які визначали механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.12.2013 року (справа №21-420-а-13) стосовно внесених змін до Закону України «Про прокуратуру».

Зазначає, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 23. 06 1995 року у справі Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства зазначив, що «закон» повинен бути доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку.

За вказаних обставин, відсутність встановленого КМУ порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення його права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом.

Посилання Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області на п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» позивач вважає необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.

Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Позивач, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від б липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, Рішення №5-рп/2002, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії, та на правові позиції Верховного Суду України, викладені в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21 -348а13) та від 7 грудня 201 3 року (справа №21-445а13), зазначає також, що необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинні на момент призначення пенсії.

Зазначає, що відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Також, 18.01.2017 року позивач надав суду уточнений адміністративний позов, в якому також надав обґрунтування адміністративної позовної заяви з посиланням на норми законодавства, що стосуються уточнених вимог адміністративного позову (а.с.30-33)

Та, просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від суми щомісячного заробітку;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12.07.2001 року №2663-ш (2663-14) на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Запорізької області №18-749 вих-16 від 21.09.2016 року починаючи з 01.01.2016 року (не зазначаючи кінцевого терміну), без обмеження будь-яким терміном, періодом, без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року;

- стягнути на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду письмові пояснення (а.с.34-35) та письмову заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, зазначивши, що відмовляється від позовних вимог в частині стягнення з відповідача сплаченого судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. з підстав передбачених ст.137 КАС України та пояснень щодо судового збору, зазначених відповідачем в Запереченнях на адміністративний позов. Пояснення відповідача викладені в Запереченнях на адміністративний позов, в іншій частині, вважає необґрунтованим. На задоволенні решти вимог адміністративного позову наполягає та просить суд їх задовольнити (а.с.50)

Представник відповідача вимоги адміністративної позовної заяви не визнав, заперечував щодо їх задоволення, надавши суду заперечення у письмовому вигляді (а.с.44-47, 51-54).

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків:

Згідно зі ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно вимог ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, згідно вимог ст. 22 Конституції України, в якій закріплено наступний принцип, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно даних трудової книжки (а.с.18-21), позивач працював з 02.08.1984 року по 17.04.2003 року в органах прокуратури Запорізької області, також і на посаді прокурора.

Позивачу - ОСОБА_1 12.03.2003 року було призначено пенсію Відповідачем на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ із змінами внесеними відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року N 2663-III (надалі - Закон №1789-ХІІ), у відповідності з вимогами ст.50-1 зазначеного Закону - в розмірі 90% від суми місячного заробітку, що підтверджено й самим відповідачем.

Тобто, умови та порядок перерахунок пенсії прокурорам на час виникнення спірних правовідносин регламентовано статтею 50-1 ЗУ «Про прокуратуру»

Так, згідно ч.12 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції яка діяла на час призначення позивачу пенсії) передбачалось, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції яка діяла на час призначення позивачу пенсії), передбачалось, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В частині 18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції яка діяла на час призначення позивачу пенсії), зазначалось, що положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, змін, у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 8 липня 2011 року, не зазнали.

Крім того, згідно п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 8 липня 2011 року: обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно з вимогами ст.50-1 Закону, є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 прийнято законодавче положення, за яким умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 76-VIІІ від 28.12.2014, Кабінету Міністрів України доручалось у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Як встановлено судом, позивач працював в органах прокуратури та набув права на пенсійне забезпечення у 2003 році за вислугою років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час набуття такого права).

У зв'яжу із збільшенням заробітної плати, позивач звертався до суду про перерахунок пенсії відповідно до довідки наданої позивачу в березні 2016 року та постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 01.07.2016 року по справі №316/736/16-а, яка набрала законної чинності, вимоги позивача було задоволено. Та як зазначено у запереченнях відповідача, позивачу було проведено перерахунок та виплату з 01.01.2016 року пенсії в розмірі 90% розміру місячної заробітної плати на посаді прокурора з урахуванням даних у довідці про заробітну плату №18-169 від 24.03.2016 року (а.с.55-57)

Також, встановлено, що позивачу 21.09.2016 року було видано прокуратурою Запорізької області довідка про заробітну плату на посаді прокурора м.Енергодара №18-749 вих-16, яку позивач разом із заявою про проведення перерахунку пенсії, надав відповідачу з заявою від 26.09.2016 р., що також підтверджено і відповідачем.

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії за довідкою про заробітну плату виданою 21.09.2016 року.

При цьому, позивач просить суд про перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, однак, як зазначалось, постановою Енергодарського міського суду Запорізької області вже було вирішено питання щодо перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2016 року з підстав підвищення зарплати за довідкою виданою в березні 2016 року, яке, як зазначено відповідачем було виконано, тобто є судове рішення яке набрало законної чинності: 12.07.2016 р. (а.с.57), а отже суд не має законних підстав, при вирішенні даної справи, вирішувати будь-які питання, що розглядалися у іншому провадженні, або переглядати вже постановлені рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що слідує за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Однак, судовим рішенням від 01.07.2016 року, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки про заробітну плату позивача видану у березні 2016 року.

У зв'язку з вищезазначеним, при розгляді даної справи, суд вважає за необхідним вирішувати питання щодо дій відповідача в частині, що стосується відмови позивачу в перерахунку пенсії в період з дати звернення позивача до відповідача з довідкою про заробітну плату видану позивачу від вересня 2016 року та відмови відповідача, що стосується саме цього періоду, оскільки відповідачу про наявність довідки іншого змісту, стало відомо саме в вересні 2016 року.

При цьому, суд погоджується з посиланням позивача, щодо неправомірності посилань відповідача у своїх відмові п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки відповідач застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання чинності даним законом.

Викладення згідно із Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VІІІ частини статті 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у новій редакції (умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України) та відсутність такого порядку станом на час звернення за перерахунком, не позбавляє прокурорів права на перерахунок раніше призначених пенсій у зв'язку зі звільненням із збереженням при цьому розміру того відсотку від заробітної плати, який було взято на час призначення пенсії. Підстави як призначення так і перерахунку пенсій працівникам прокуратури у ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991року № 1789-ХІІ були визначені єдиною статтею 50-1, відповідно до якої, таке право наставало саме у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, положення п.5 Прикінцевих положень закону №213 від 2 березня 2015 року стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому такий перерахунок дійсно має здійснюватися, виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії позивачу 2003 рік.

А отже, судом встановлено, що у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв'язку з її підвищенням, однак, як зазначено вище, в даному випадку - саме з часу звернення позивача до відповідача у вересні 2016 року із довідкою про заробітну плату нового змісту, оскільки питання про проведення перерахунку за довідкою про підвищення заробітної плати з січня 2016 року вже було вирішено іншим судовим рішенням.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2.-709/2005 р. №5-рп/2005, від 29/06/2010 р. №17-рп/2010 громадяни мають бути упевненими в законних очікуваннях, що набуте на підставі закону, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, набуте право не може бути скасовано.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20/03/2002 р. №5-рп/2002 зупинення пільг, гарантій і компенсацій для працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на соціальний захист цих осіб та членів їх сімей.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини негативним зобов'язанням держави є не порушення «правомірних очікувань» особи щодо реалізації її прав.

З самого визначення поняття пенсії випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок).

Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати

З врахуванням позиції ВСУ, викладеної у постанові від 11.12.2012р. (справа №21-393а виплати перерахованої позивачу пенсії слід здійснювати і надалі.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності окремих категорій громадян як під час проходження висловлену у постанові від 01 березня 2016 року у справі № 161/20170/14-а, у зв'язку із чим застосуванню підлягає частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХП.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при перерахунку розміру пенсій має застосуватись стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а не спільний лист Міністерства праці та соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Генеральної прокуратури України, який звужує обсяг встановлених законом прав.

Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме:

- частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений шестимісячний строк. Строк звернення може бути поновлений судом, якщо його пропущено з поважних підстав.

Враховуючи все вищевикладене, суд пройшов до висновку про протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від суми щомісячного заробітку.

Щодо часу з якого потрібно проводити перерахунок пенсії:

Суд враховує встановлені вище обставини щодо наявності судового рішення яке набрало законної чинності про перерахунок пенсії позивачу з підстав підвищення заробітної плати, відсутності у відповідача даних нової довідки про заробітну плату позивача по справі на посаді прокурора м.Енергодара №18-749 вих-16 від 21 вересня 2016 року та вимоги статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42, ч.5 ст.48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами поданим ним після 15 числа.

Та прийшов до переконання, що проведення перерахунку пенсії позивачу необхідно проводити з 01 жовтня 2016 року, а ні з 01.01.2016 року, як того просить позивач.

З урахуванням визнання неконституційними, на час розгляду справи, положень законодавства щодо обмежень граничного розміру пенсії, суд вважає, що в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню, як і щодо обмежень будь-яким терміном дії.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є неправомірним, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17, 18, 69, 71, 86, 99, 105, 121, 128, 153, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Уточнені вимоги адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Енергодарі Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Енергодарі Запорізької області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від суми щомісячного заробітку;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Енергодарі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12 липня 2001 року N 2663-III, який діяв на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Запорізької області №18-749 вих-16 від 21.09.2016 року про заробітну плату, починаючи з 01.10.2016 року без обмеження будь-яким терміном, періодом, без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії починаючи з 01.10.2016 року.

В задоволенні решти вимог адміністративної позовної заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя М. В. Капустинський