Справа № 607/7433/16-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Справа № 876/1993/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.12.2016 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом про визнання протиправними дій щодо відмови у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки загальною площею 0,0855 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та зобов'язанні видати такі для будівництва об'єкту придорожнього сервісу з магазином, кафе та приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_1.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.12.2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що управління на пропонує позивачу укласти договір пайової участі, так як відсутність такого договору перешкоджає видачі вже підготовленого проекту містобудівних умов та обмежень.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.10.2015р. між Тернопільською міською радою, як орендодавцем, та ОСОБА_2, як орендарем, фізичною особою - підприємцем, укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку загальною площею 0,0855 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, для будівництва об'єкту придорожнього сервісу з авто мийкою, магазином та кафе.

10.11.2015р. право оренди земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг з Реєстру №47333667 від 10.11.2015р.

17 лютого 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся через відділ «Єдиний дозвільний центр» Тернопільської міської ради до Управління містобудування, архітектури та кадастру із заявою про одержання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, додавши відповідно наступний перелік документів, а саме: засвідчену копію документа про право власності (користування) земельною ділянкою, а саме Договір оренди земельної ділянки від 15.10.2015 року; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки; черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксацію земельної ділянки (з оточення); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

У відповідь на зазначене звернення Управління містобудування, архітектури та кадастру листом за № 139/14 від 24 лютого 2016 року запропонувало заявнику звернутися до управління з відповідною заявою про розгляд справи на містобудівній раді, мотивуючи свою відмову тим, що згідно рішення виконавчого комітету міської ради за № 934 від 17 вересня 2014 року, з метою забезпечення сталого розвитку території міста, відповідно до затвердженої міською радою містобудівної документації та з врахуванням громадських та приватних інтересів по забудові міста, містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок, розташованих в історичній частині міста, зоні в межах історичного ареалу, на магістралях та площах загальноміського значення надаються після попереднього розгляду проектних рішень архітектурно-будівельною радою при управлінні містобудування, архітектури та кадастру.

15 березня 2016 року на засіданні архітектурно-будівельної ради при Управлінні містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради погоджено проектну пропозицію будівництва придорожнього сервісу з магазином, кафе та приміщеннями громадського призначення за адресою 15 Квітня в м. Тернополі, що стверджується витягом з протоколу містобудівної ради № 03/16 від 15 березня 2016 року. 16 березня 2016 року ОСОБА_2 повторно звернулася до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень на підставі раніше поданих документів з врахуванням рішення архітектурно-будівельної ради при управлінні.

Листом № 206/14 від 22 березня 2016 року Управління повідомило заявника, що управління підготувало проект містобудівних умов та обмежень. Однак, в процесі візування матеріалів, відповідно до п. 2 розпорядження міського голови від 29 листопада 2011 року за № 599, з метою інформування виконавчих органів про факт видачі та зміст містобудівних умов і обмежень, лист-погодження до містобудівних умов і обмежень не погоджений начальником відділу квартирного обліку та нерухомості (не укладено договір з міською радою про пайову участь). Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки видано не було.

23 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся на ім'я Тернопільського міського голови із заявою на укладання договору про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Тернополя на будівництво об'єкту придорожнього сервісу з магазином, кафе та приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_1, одночасно підписавши зі своєї сторони запропоновані до підписання відділом квартирного обліку та нерухомості Тернопільської міської ради примірник відповідного договору. Пайовий внесок в сумі 243214,80 грн зобов'язувався оплати згідно умов договору.

Листом № 4862/08 від 26 квітня 2016 року виконавчого комітету Тернопільської міської ради, за підписом заступника голови з питань діяльності виконавчих органів Остапчук О.В., повідомлено позивача, що до проекту підписаного ним договору внесено зауваження. На виконання вказаних зауважень, відділом квартирного обліку та нерухомості направлено листа в управління містобудування, архітектури та кадастру з приводу отримання інформації щодо можливості проведення будівництва об'єкта та погодження його будівництва містобудівною радою.

28 квітня 2016 року позивач повторно звернувся на ім'я Тернопільського міського голови із заявою на укладення договору про пайову участь у створенні та розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури м. Тернополя, притому долучивши до заяви копію Витягу з протоколу засідання архітектурно-будівельної ради за № 03/16 від 15 березня 2016 року, на якій було погоджено будівництво об'єкту придорожнього сервісу з магазином, кафе та приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_1.

Листом № 25799/08 від 23 травня 2016 року виконавчого комітету Тернопільської міської ради повідомлено позивача, що проект договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Тернополя, підготовлений у зв'язку з наміром будівництва об'єкту придорожнього сервісу з магазином, кафе та приміщенням громадського призначення по АДРЕСА_1, не підписаний. Причини не підписання договору не вказано.

22 червня 2016 року ОСОБА_2 повторно втретє звернувся через відділ «Єдиний дозвільний центр» Тернопільської міської ради до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. До заяви було долучено наступний перелік документів: засвідчена у встановленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо- геодезичного плану М1:2000; черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксацію земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкту будівництва; план земельної ділянки масштаб М1:500; особисту заяву; протокол № 03/16 архітектурно-містобудівної ради.

Відповідач листом № 514/14 від 01 липня 2016 року повідомив заявника, що підготував проект містобудівних умов та обмежень по вищевказаному будівництву, але згідно розпорядження міського голови від 29 листопада 2011 року за № 599, з метою інформування виконавчих органів про факт видачі та зміст містобудівних умов та обмежень, в процесі візування даних матеріалів, на зауваження відділу квартирного обліку та нерухомості для отримання містобудівних умов та обмежень запропоновано звернутися до Тернопільської міської ради із зверненням про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволення позовних вимог прийшов до висновку, що відповідач не порушує права позивача на видачу містобудівних умов та обмежень, а лише пропонує останньому укласти договір пайової участі, так як відсутність такого договору перешкоджає видачі вже підготовленого проекту містобудівних умов та обмежень.

Проте такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не відповідає встановленим обставинам справи та правовим нормам.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України

Відповідно до пп. 9 п. а) ч. 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі також Закон) містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (надалі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Регулювання земельних відносин у містобудуванні здійснюється відповідно до земельного законодавства (стаття 20 Закону України «Про основи містобудування»).

Згідно вимог ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 95 Земельного кодексу України, Землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до частини другої статі 8 Закону, планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Статтею 26 Закону встановлено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення увипадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Як встановлено ч.ч.2, 3 ст.29 Закону, фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.29 Закону спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури (ч.7 ст.29 Закону).

Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року №109, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 912/19650 (далі - Порядок №109).

Згідно п. 1.2 цього Порядку містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до п.2.1 Порядку № 109 містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно п.2.2. Порядку №109 для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Відповідно до п.2.4 Порядку №109 розгляд заяви, надання містобудівних умов і обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюється спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Підставою для відмови у видачі містобудівних умов і обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у видачі містобудівних умов та обмежень або внесення змін до них з відповідним обґрунтуванням надається уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, визначений пунктом 2.1 цього розділу.

Виходячи з наведених норм містобудівного законодавства вбачається, що відповідач протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви має прийняти рішення про надання містобудівних умов та обмежень або про відмову у їх наданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до відповідача з листом про видачу містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Проте отримував різного роду відписки, а листом № 514/14 від 01 липня 2016 року відповідач повідомив заявника, що підготував проект містобудівних умов та обмежень по вищевказаному будівництву, що вказує на те, що позивачем виконано вимоги п.2.2. Порядку №109 і цієї обставини не заперечує сторона відповідача.

Одночасно відповідач зобов'язав суб'єкта містобудування укласти договір пайової участі, що являється умовою для видачі містобудівних умов та обмежень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає протиправними дії відповідача в частині неналежного розгляду заяв позивача, що призвело до порушення строків видачі позивачу містобудівних умов та обмежень, визначених 2.4 Порядку.

Зважаючи на пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, суд у наведеній категорії справ має право і зобов'язаний перевірити обґрунтованість оскарженого рішення.

Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі «Обермейєр проти Австрії» (CASE OF OBERMEIER v. AUSTRIA); п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі «Гранд Стівенс проти Італії» (CASE OF GRANDE STEVENS v. ITALY)).

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У спірних правовідносинах Управління не має права відмовити у видачі містобудівних умов та обмежень, якщо відсутня підстава для такої відмови, яка передбачена у п.2.4 Порядок №109 та п.5 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що свідчить про відсутність у відповідача можливості вибору конкретного рішення з певного кола варіантів на власний розсуд.

Отже, задовольняючи вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача надати містобудівні умови та обмеження, суд не втручається у дискреційні повноваження відповідача, оскільки Порядок №109 передбачає лише єдину підставу для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень - невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. При розгляді справи, факту такої невідповідності встановлено не було, а тому підстави для відмови у наданні позивачу містобудівних умов та обмежень забудови вказаної земельної ділянки відсутні.

В той же час, реалізацією відповідачем своїх дискреційних повноважень при наданні містобудівних умов та обмежень буде вважатися визначення відповідачем змісту таких умов та обмежень.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави вважати, що попереднім судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи тому колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 160 ч.3, ст.ст.195, 196, ст. 198, ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.12.2016 в адміністративній справі №607/7433/16а/16 та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними дії Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради щодо невидачі фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки загальною площею 0,0855 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва об'єкту придорожнього сервісу з магазином, кафе та приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради видати фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 видати містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки загальною площею 0,0855га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва об'єкту придорожнього сервісу з магазином, кафе та приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_1.

Присудити з Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 4409 (чотири тисячі чотириста дев»ть) гривень 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

Р.В. Кухтей

Повний текст виготовлено 04.04.2017р.