Справа № 2-а/593/47/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року № 876/3154/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про зобовязання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 об`єднаного УПФ України Тернопільської області, в якому просив: 1) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком за період з 01.06.2015 р. по 01.08.2015 р. відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в сумі по 5329,09 грн. за червень та липень 2015 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, зазначав про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 02.12.2016 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду для захисту свого порушеного права. Зобов`язано Козівське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» нарахувати та виплатити ОСОБА_2 невиплачену пенсію за віком за період з 01 червня 2015 року по 1 серпня 2015 року.

З цією постановою суду першої інстанції від 02.12.2016 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з неповним дослідженням доказів та встановленням обставин, порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що виплату пенсії за віком ОСОБА_2 припинено з 01.04.2015 р. у звязку зі змінами до ст.37 ЗУ «Про державну службу», внесеними відповідно до п.5 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Крім того, зазначає про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України. Пенсія до припинення виплати виплачувалася позивачу кожного місяця, а тому про неотримання сум пенсії, позивач повинен був дізнатися.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 02.12.2016 року та залишити позовну заяву без розгляду.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 17.05.2010 року перебував на обліку в УПФ України Козівського району в Тернопільській області та отримував пенсію за віком. Після того, як йому було призначено пенсію він продовжував працювати на посаді судді та отримувати пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.04.2015 року ОСОБА_1 ОУПФУ відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII призупинено виплату пенсії позивачу відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16.07.2015 року Постановою Верховної ОСОБА_3 України № 636-VII та 06.08.2015 року наказом голови Козівського районного суду позивача звільнено з посади судді Козівського районного суду Тернопільської області у відставку відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України.

Після звільнення позивача з посади судді Козівського районного суду Тернопільської області Козівським ОУПФУ позивачу з серпня 2015 року відновлено виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач 22.07.2016 р. звернувся до відповідача із заявою про виплату призначеної пенсії за віком за період з 01.06.2015 р. по 01.08.2015 року.

29.07.2016 року Козівське ОУПФ України Тернопільської області листом №10/Б-11 повідомило позивача про відмову у виплаті вищевказаної пенсії, оскільки підстави для її виплати відсутні (а.с. 5).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні даного адміністративного позову, в тому числі питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим адміністративним позовом, судом першої інстанції не враховано наступного.

Відповідно ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Крім цього, пунктом 9 ч.1 ст.155 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом, являється обов'язком суду.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом 05.08.2016 року.

У заявленому позові позивач оспорює дії (бездіяльність) відповідача щодо виплати йому пенсії за червень та липень 2015 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пенсія являється щомісячним періодичним платежем. Тому позивач мав можливість знати про факт отримання чи неотримання своєї пенсії в періоди коли така пенсія підлягала йому для нарахування та виплати.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивач дізнався і повинен був дізнатись про неотримання пенсії одразу після того, коли вона повинна була бути виплаченою, а отже з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача та висновки суду першої інстанції про те, що про призупинення пенсії позивачу раніше не було відомо, оскільки на його картковий рахунок надходили інші кошти і неможливо було встановити чи це пенсія.

З цього приводу суд апеляційної інстанції враховує, що в матеріалах справи немає і позивачем не надано доказів про те, що на його картковий пенсійний рахунок надходили інші кошти у розглядуваному періоді квітень серпень 2015 року, які б можна було переплутати із пенсійними виплатами.

Крім цього, в матеріалах справи також немає доказів про те, що протягом вказаного вище періоду позивач працюючи на посаді судді отримував інші доходи.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до адміністративного суду із даним адміністративним позовом лише 05.08.2016 року, тому позивачем пропущено визначений ст.99 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду із відповідними позовними вимогами. Підстав для визнання поважними причин пропуску такого строку немає.

Вищевказаних обставин справи суд першої інстанції безпідставно не врахував і також помилково вважав, що строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений постановою суду.

Відповідно до ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, передбачених статтею 155 КАС України.

Отже, постанову суду першої інстанції від 02.12.2016 року, яка винесена з істотним порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, слід скасувати, а позовну заяву ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області задоволити.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про зобовязання вчинити дії скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про зобовязання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготолено 10.04.2017 року.