Справа № 823/555/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

05 квітня 2017 року справа № 823/555/17

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа,

встановив:

03 квітня 2017 року до суду з позовною заявою звернулось публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», в якій просить:

1) визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 з винесення спірної постанови від 06.12.2016 про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №40023468 неправомірними;

2) скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 від 06.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №40023468 та вирішити питання про продовження виконавчих дій в даному виконавчому провадженні.

Згідно з ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України адміністративний позов це звернення до суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Під поняттям публічно-правових відносин слід розуміти відносини, які складаються в процесі реалізації владних повноважень органами державної влади та місцевого самоврядування.

За приписом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в Рішенні від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за адміністративним позовом ПАТ «Родовід Банк» слід відмовити.

З огляду на матеріали справи, на виконанні у Соснівському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №40023468 з виконання виконавчого листа № 2-1695/12, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 06.11.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу в сумі 196481,47 грн.

06 грудня 2016 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 керуючись п. 2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернув виконавчий документ стягувачу.

Згідно з ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції слід виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Приймаючи до уваги те, що позивач є стягувачем у виконавчому провадженні, а спір виник щодо дій органу державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення, ухваленого Соснівським районним судом м. Черкаси в порядку цивільного судочинства, зазначена справа підлягає розгляду загальним судом за правилами цивільної юрисдикції. При цьому суд враховує, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві не є рішенням, передбаченим ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" , зокрема рішенням щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, у зв'язку із чим не може бути оскаржена до адміністративного суду.

Суддя зазначає, що посилання позивача на те, що у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало зведене виконавче провадження №32309447, до складу якого входило 16 виконавчих проваджень про стягнення боргу з ОСОБА_2 на загальну суму 9274216,85 грн не беруться нею до уваги з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Суддя звертає увагу, що в позовній заяві позивач посилається на облікову картку зведеного виконавчого провадження №32309447 з якої вбачається, що до його складу входили не лише виконавчі документи, що видані судами за розгляду цивільних справ, а й виконавчі листи судів адміністративної юрисдикції та виконавчі документи, що видані іншими органами відмінними від судових, однак до матеріалів позовної заяви її не додає. Також позивач ненадав жодного доказу, що виконавче провадження №40023468 з виконання виконавчого листа № 2-1695/12 входить до складу зведеного виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 17, 109, 110, 181 КАС України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа.

Розяснити публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», що воно може звернутися з зазначеним позовом у порядку цивільного судочинства .

Повернути позивачу позовну заяву із усіма доданими до неї матеріалами та направити копію даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її отримання стороною за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.П. Тимошенко