Справа № 803/1386/16
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 березня 2017 року м. Київ К/800/6800/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Цвіркун Ю. І., розглянувши

касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 року

у справі № 803/1386/16

за позовом Приватного підприємства «Ісіс Плюс»

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області

про визнання дій протиправними,

встановив:

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 року у справі № 803/1386/16, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення встановлених недоліків касаційної скарги.

Скаржник, на виконання вимог ухвали, усунув вказані недоліки касаційної скарги.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції, позов задоволено. Визнано протиправними дії Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області щодо не укладення з Приватним підприємством «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016 року (реєстраційний номер ).

Приймаючи рішення на користь позивача, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що станом на 30.06.2016 року, тобто на дату отримання відповідачем примірника договору № про визнання електронних документів від 30.06.2016 року, підстав для відмови позивачу в укладенні електронного договору не було.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити обґрунтування щодо помилкового та/або неправильного застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - аргументацію того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що укладений 17.06.2015 року між Луцькою ОДПІ та ПП «Ісіс Плюс» договір про визнання електронних документів було автоматично розірвано через прострочення сертифіката відкритого ключа керівника ПП «Ісіс Плюс» ОСОБА_1, у зв'язку із чим Центральним порталом прийому звітності ДФС платнику була надіслана квитанція № 1 від 30.06.2016 року про те, що діючий договір розірвано, а новий примірник договору від 30.06.2016 року приймається до розгляду, йому присвоєно реєстраційний номер .

06.10.2016 року ПП «Ісіс Плюс» було надіслано квитанцію № 2, у якій вказано про не прийняття договору у зв'язку із тим, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру.

Згідно із пп. «в» п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Порядок подання платником податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку визначений у розділі ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженій наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233. У додатку 1 до цієї Інструкції міститься примірний договір про визнання електронних документів, який укладається платником та контролюючим органом для врегулювання правовідносин з приводу визнання податкової звітності платника в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 4 розділу 6 цього примірного договору орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

При цьому згідно із п. 6 розділу ІІІ Інструкції орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: видає два примірники договору; записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Відповідно до п. 45.2. ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.06.2016 року № ПП «Ісіс Плюс» зареєстровано за місцезнаходженням: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, будинок 9Б, корпус 1.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для не укладення з позивачем договору про визнання електронних документів у зв'язку із надходженням від оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області довідки від 06.07.2016 року № 83 про не встановлення місцезнаходження платника податків.

Крім того, за результатами службового розслідування стосовно головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг Охримчук Н.І. по факту її можливих неправомірних дій щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016 наказом Луцької ОДПІ від 06.10.2016 № 287-о їй оголошено догану.

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд касаційної інстанції погоджується з правовою оцінкою судами попередніх інстанцій обставин у даній справі.

Отже, враховуючи зміст даної касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, є підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213-214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 року у справі № 803/1386/16 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ін, передбачені Україн

Суддя Ю.І. Цвіркун