Справа № 345/1000/17
Суддя: Юрчак Л. Б.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/1000/17
Провадження № 2-а/345/123/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2017 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., секретаря судового засідання Пукіш В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови виплати неправомірно невиплаченої пенсії , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії/щомісячного грошового утримання в період з 01.06.2015 по 20.12.2016 та провести нарахування та виплату належної позивачу невиплаченої щомісячної пенсії/довічного грошового утримання з 01.06.2015 по 20.12.2016 включно та провести індексацію втрачених доходів у зв'язку із затримкою та не виплатою пенсій з вини відповідача на час набрання рішення суду законної сили; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести нарахування в повному обсязі виплаченої позивачу щомісячної пенсії/довічне грошове утримання з 01.01.2017.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 31.12.1998 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». З травня 1999 та по сьогоднішній день працює в органах місцевого самоврядування. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.04.2015 позбавило позивача пенсійного забезпечення. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладеними у письмовому запереченні. У запереченні зазначає, що ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених, зокрема Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Крім того, ст. 21 Закону «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що у період 01.04.2015 по 31.12.2015 та у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 посадовим особам місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Тому виплата пенсії незалежно від її виду у період роботи на посаді в органах місцевого самоврядування з 01.04.2015 припиняється.

Положення першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визнано такими, що не відповідають Конституції України згідно з рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016. На виконання цього рішення, яке набрало чинності 20.12.2016, особам, які працюють на посадах та умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу» та яким у зв'язку із цим пенсія не виплачувалась, виплату пенсій, призначених згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» поновлено за період з 20.12.2016 по 31.12.2016, оскільки згідно із ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

На даний час виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 поновлено у встановленому законом порядку - 85 % призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 10.02.2011 працює на посаді головного спеціаліста у Фонді комунальної власності територіальної громади м. Калуша (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Конституцією України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19).

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року.

Положеннями вказаного вище Закону України внесені зміни до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а саме частину 7 статті 21 Закону викладено в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Положення зазначеної статті закону є чинними, не скасовані та не визнані неконституційними

З аналізу вказаної статті вбачається застереження щодо виплати будь-якого виду пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування.

З 01.04.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ, яким частину 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 2 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Водночас, з 01.05.2016 набрав законної сили новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, у відповідності до прикінцевих положень Закону визнано таким, що стратили чинність: 1) Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу; 2) Постанову Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 491); 3) Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 26, ст. 273; 2014 р., № 1, ст. 2, № 12, ст. 178, № 22, ст. 798; 2015 р., № 4, ст. 17).

Отже, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон, який, у відповідності до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, з 01 травня 2016 року Закон України «Про державну службу» не регламентує правовий статус посадової особи органу місцевого самоврядування, а посадові особи державної служби та посадові особи органів місцевого самоврядування є різними за своїм суб'єктним складом та розгалуженими за своїм статусом.

Суд зазначає, що для відокремлення суб'єктного складу посадовців органу місцевого самоврядування слід звернути увагу на ч.1 ст.2 ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування», якою визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Саме із отриманням статусу посадової особи органу місцевого самоврядування законодавець пов'язує факт припинення виплати пенсії, про що прямо зазначено в п. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на роботі у органах місцевого самоврядування. Таке обмеження щодо виплати пенсії законодавець передбачив на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи, це є єдиною підставою для поновлення виплати пенсії згідно чинного законодавства.

Враховуючи, що як на момент зупинення виплати так і до теперішнього часу позивач продовжує працювати в органах місцевого самоврядування на посаді головного спеціаліста у Фонді комунальної власності територіальної громади м. Калуша, він є посадовою особою (спеціальним суб'єктом) на яку безпосередньо розповсюджується дія ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Більш того, стаття 21 зазначеного Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування», в редакції з 02.03.2015 року, містить зобов'язання для органів ПФУ щодо припинення виплати будь-якого виду пенсії особам які працюють в органі місцевого самоврядування та не має жодних виключень, в тому числі стосовно ветеранів військової служби.

Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» частину 7 статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи заперечення відповідача - позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст.160,167,195,196,198,205,206,209,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови виплати неправомірно невиплаченої пенсії - відмовити.

Постанова може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу отримання копії постанови.

Суддя: