Справа № 820/709/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 квітня 2017 р. № 820/709/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Стрєлки О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та протиправними дій.,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд визнати незаконними та протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України під час проведення камеральної перевірки від 29.07.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що дії контролюючого органу є неправомірними, оскільки останні вчинені з порушенням приписів п.75.1.2 ст.75 ПКУ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, які встановлюють, що своєчасність сплати того чи іншого податку може бути здійснено лише та виключно в межах документальної перевірки з відповідним дотриманням процедури проведення такої перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини, в яких зазначила, що Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України діяла у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, що повністю узгоджується з приписами ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, було проведено камеральну перевірку Комунального підприємства "Харківводоканал" з питань дотримання вимог п.50.1 ст.50, п.57.1 та 57.3 ст.57 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобовязань з податку на додану вартість за період липень 2015 року листопад 2015 року, а також за квітень 2016 року та за наслідками якої у відношенні Підприємства винесено податкові повідомлення-рішення від 19.08.2016 № та № за ст..126 ПКУ про зобовязання у розмірі 10% в сумі 1487672 грн. 24 коп. та штраф за затримку на 30 календарних днів сплати грошового зобовязання у розмірі 20% в сумі 3319859 грн. 48 коп. з податку на додану вартість.

Положеннями глави 8 Податкового кодексу України (далі по тексту ПКУ) встановлено поділ податкових перевірок на камеральні, документальні, та фактичні, при цьому чітко визначено предмет, обєкт, підстави та порядок проведення таких перевірок з безпосереднім встановленням меж владної компетенції контролюючого органу в залежності від виду перевірки, яка проводиться.

Відповідно п.75.1 ст.75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПКУ камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

З тексту стор.1 Акту перевірки від 29.07.2016 № 473/28-09-48-13/03361715 (а.с. 14) вбачається те, що предметом проведеної камеральної перевірки була саме «... своєчасність сплати узгоджених сум грошових зобовязань з податку на додану вартість за період з 01.07.2015 по 29.06.2016...».

Однак такі дії контролюючого органу вчинені з порушенням приписів пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПКУ, які встановлюють, що своєчасність сплати того чи іншого податку може бути здійснено лише та виключно в межах документальної перевірки з відповідним дотриманням процедури проведення такої перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПКУ документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення камеральної перевірки, вбачається не можливим визнати дії Податкової, такими що відповідають положенням ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2 КАС України.

Відповідно інформація, яка була зібрана Податковою відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься і не може бути предметом камеральної перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.

Вказана правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в своїй ухвалі від 15.06.2016 по справі № 804/5862/15.

Згідно з п.76.1 ст.76 ПКУ камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Вичерпний перелік документів, які відносяться до податкової звітності з податку на додану вартість, визначений п. 8 наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (далі - Порядок №21), а саме:

1.Податкова декларація з податку на додану вартість з відповідними додатками;

2.Уточнюючий розрахунок до податкової декларації;

3.Розрахунок податкових зобовязань.

Аналіз законодавчих приписів п. 75.1.1 ст. 75 та п. 76.1 ст. 76 ПКУ обґрунтовано свідчить на користь того факту, що камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником обєкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Відповідачем під час проведення вказаної камеральної перевірки від 29.07.2016, в порушення приписів п.75.1.1 ст. 75 та п. 76.1 ст. 76 ПКУ, а також п. 8 Порядку №21, було використано податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 17.09.2015 та бази даних Державної фіскальної служби України.

Таким чином, з огляду на порушення відповідачем норм чинного законодавства при проведенні камеральної перевірки від 29.07.2016, суд вважає, що такі дії є незаконними та протиправними.

Крім того суд зазначає, що наведені вище порушення підстав, порядку, меж, предмету та об'єкту камеральної перевірки не лише знаходять своє підтвердження в законодавчому полі України, а також, є прямим та безпосереднім порушенням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР (далі по тексту - Конвенція) зокрема ст. 1 Першого Протоколу (далі по тексту - Протокол) до Конвенції.

Пріоритетна вимога ст. 1 Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, що у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що виключає свободу від свавілля (п. 58 рішення по справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/99, ЕСНR 1999-ІІ; п. 49 рішення у справі «« Україна- Тюмень» проти України» від 22.11.2007, заява № 22603/02, п. 42 рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, заява № 296-А та п. 49-62 рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії» від 10.06.2007, заява від № 48191/99).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Комунального підприємства "Харківводоканал" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та протиправними дій - задовольнити.

Визнати незаконними та протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України щодо проведення камеральної перевірки від 29.07.2016.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд.2, ) судові витрати в загальному розмірі 1600 (одна тисяча шістсот ) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, буд.30 ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 10.04.2017 року.

Суддя О.М.Тітов