Справа № 127/27887/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27887/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

06 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

29 березня 2017 року на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№5491/17) від позивача.

06 квітня 2017 року до Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження (вх.№ 6040/17) від відповідача.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надавши правову оцінку обставинам у справі, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 03.11.2016 ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням № 13335 від 10.11.2016 управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв'язку із відсутністю спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років. Зазначене рішення мотивовано тим, що посада викладача з 01.01.1992 по 31.10.2016 по класу фортепіано не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 № 909, а відтак даний період роботи не зараховано до спеціального стажу.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що посада викладач по класу фортепіано, яку обіймала позивач, відноситься до посад педагогічних працівників, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту".

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, зважаючи на таке.

Так, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

За приписами ст. 4 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №433 від 06.05.2001, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, педагогічний стаж ОСОБА_2 на посаді викладача по класу фортепіано у Вінницькій дитячій музичній школі № 1 становить з 16.09.1988 по 31.10.2016 - 27 років 11 місяців 17 днів.

Разом з тим робота на вказаній посаді в період з 01.01.1992 по 31.10.2016 не зарахована відповідачем до спеціального стажу, так як він вважає, що Вінницька дитяча музична школа № 1 відноситься до позашкільних навчальних закладів, що підпорядковані Міністерству культури.

Колегія суддів зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, в якому посада викладача музичної школи не передбачена. Однак за клопотанням Міністерства соціального захисту населення від 01 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінетом Міністрів України дорученням від 06 січня 1996 року №397/21 дію постанови від 04 листопада 1993 року № 909 поширено, в тому числі й на викладачів дитячих музичних шкіл без внесення змін до постанови.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право виходу на пенсію за вислугу років незалежно від віку збережено особам, які в період до 01 січня 2016 року вже мали вислугу років на відповідних посадах не менше: на 01 квітня 2015 року - 25 років; на 31 грудня 2015 року 25 років 6 місяців.

Оскільки станом на 01 квітня 2015 року або на 31 грудня 2015 року з урахуванням спірного періоду роботи у позивача був наявний спеціальний стаж понад 26 років, відповідачем безпідставно відмовленно у призначення пенсії за вислугу років.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача достатнього спеціального педагогічного стажу, оскільки її посада відноситься до посад педагогічних працівників, у зв'язку із чим ОСОБА_2 має право на пенсію за вислугою років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З огляду на вищевказане, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, а висновки суду обгрунтовані з посиланням на конкретні норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірності рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом ідентичні до поданих заперечень до адміністративного позову, у зв'язку із чим не спростосують висновків суду першої інстанції та не підтверджують порушення судом норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.