Справа № 815/4923/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4923/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі - Берекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 35748-1303 від 19 травня 2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як позивач є власником нежилого приміщення у багатоквартирному жилому будинку, а тому зобовязаний сплачувати до бюджету земельний податок за площі під таким приміщенням.

Внаслідок чого, позивачу правомірно визначено суму грошового зобовязання зі сплати земельного податку фізичних осіб оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Крім того, апелянтом зазначено, що ухвалою ВАСУ від 05 серпня 2016 року, у справі № К800/11076/16 зупинено виконання рішень, у справі № 522/11050/14-а, якими скасовано рішення Одеської міської ради № 1268-VI від 20 вересня 2011 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», що спростовує висновок суду про відсутність чинної нормативної грошової оцінки земель міста Одеси.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2010 року ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу, придбала у ПП «НИТКА АРІАДНИ» нежитлове приміщення першого поверху № 509, що розташовано в будинку № 2 по вул. Комарова Космонавта в м. Одесі.

При цьому, 19 травня 2016 року Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 35748-1303, яким нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобовязання по земельному податку з фізичних осіб, у розмірі 10 070,28 грн., відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України.

За наслідком встановлених обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується колегія суддів, що позивачу безпідставно нараховано податкові зобовязання зі сплати земельного податку у спірному періоді, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок і земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до положень ст. 270 ПК України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно п. 287.8 ст. 287 ПК України, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В свою чергу, рішенням Одеської міської ради «Про встановлення ставок земельного податку в м. Одесі» № 6762-VI від 10 червня 2015 року, встановлено ставки земельного податку, зокрема у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі власниками вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень, розташованих в житлових будинках, які використовують дані приміщення для ведення підприємницької діяльності.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності нарахування позивачу податкового зобовязання зі сплати земельного податку за користування земельною ділянкою під нежитловим приміщенням у багатоквартирному будинку, яке розташоване в будинку № 2 по вул. Комарова Космонавта в м. Одесі.

При цьому, колегією суддів встановлено, що вищевказане нежитлове приміщення у багатоквартирному жилому будинку, яке належить на праві власності позивачу, використовується останнім для здійснення нотаріальної діяльності.

В даному випадку, на думку колегії, позивач зобовязаний сплачувати земельний податок до бюджету за площі під такими приміщеннями, з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території, відповідно до вимог п. 287.8 ст. 287 ПК України.

Проте, колегія зазначає, що у справах з приводу оскарження рішень субєктів владних повноважень, адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до відповідальності, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати протиправним і скасувати оскаржуване рішення або відмовити у цьому.

Так, відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно п. 271.1 ст. 271 ПК України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, або площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України, для визначення розміру податку на землю та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні, спрямовані на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначає Закон України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 року № 1378-IV.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про оцінку земель», технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оцінку земель», підставою для проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Підставою для оцінки та нарахування земельного податку позивачу стало рішення Одеської міської ради № 41-VI від 28 грудня 2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеса» з відповідними змінами.

В свою чергу, вищевказане рішення Одеської міської ради скасовано постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року, у справі №522/11050/14-а, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, що набрала законної сили з моменту проголошення.

При цьому, ухвалою ВАС України від 05 серпня 2016 року зупинено виконання зазначених судових рішень до закінчення касаційного провадження у справі.

В даному випадку, судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, рішення Одеської міської ради, яким затверджено нормативну грошовому оцінку земель міста Одеси скасовані, а тому податковий орган не мав законних підстав для нарахування позивачу земельного податку 19 травня 2016 року, на підставі таких рішень.

Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В даному випадку, обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваних податкових-повідомлень рішень покладається на податковий орган, як на субєкта владних повноважень, що заперечує проти задоволення адміністративного позову.

При цьому, на неодноразові вимоги суду апеляційної інстанції представником податкового органу не надано до суду розрахунку спірного податкового зобовязання, необхідність надсилання якого разом з податковим повідомленням-рішенням передбачено вимогами пункту 9 розділу II наказу Міністерства фінансів України № 1204 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» від 28 грудня 2015 року.

В свою чергу, на думку колегії, без такого розрахунку неможливо належним чином встановити які площі під приміщенням позивача та яка пропорційна частка прибудинкової території використовувалися контролюючим органом для нарахування спірного податкового зобовязання, відповідно до вимог п. 287.8 ст. 287 ПК України, а як наслідок колегія вважає, що податковим органом, в порушення вищевказаних вимог, не доведено правомірності свого рішення.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання рішення у повному обсязі, згідно ст. 160 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2017 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_2