Справа № 826/17684/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2017 року № 826/17684/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України
про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконними дії Київської міської митниці Державної фіскальної служби України з обернення у дохід держави гвинтівки «ГРА М80» «MANUFACTURE DARMES MLE 1874».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при перетині митного кордону України 10.11.2010 позивачем перевозилась гвинтівка «ГРА М80» «MANUFACTURE DARMES MLE 1874», яка вилучена працівниками Київської митниці та направлена на експертизу. У подальшому, за результатами листування з відповідачем та під час ознайомлення з матеріалами іншої цивільної справи №761/21758/15-ц позивачу стало відомо про обернення належної йому гвинтівки у дохід держави, що, за твердженням представника останнього, порушує його право власності. Крім того, представником позивача у позовній заяві наголошено, що відповідачем не повідомлено ОСОБА_1 у встановлений строк відносно подальших дій з гвинтівкою, а, по-друге, відповідачем така гвинтівка зберігалась понад встановлений ст. 240 Митного кодексу України строк.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, який з'явився у судове засідання, проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, вказавши про правомірність власних дій у межах спірних правовідносин, оскільки, згідно з проведеним експертним дослідженням, вилучена у позивача гвинтівка належить до несучасної вогнепальної зброї, а тому ввезення на митну територію України останньої вимагає отримання відповідного дозволу, що позивачем зроблено не було. У той же час, листом від 01.08.2011 №40/1-16/9325 відповідач звернувся до власника гвинтівки з питанням її подальшого митного оформлення, а також попередив про те, що у разі не проведення такого митного оформлення в установлені терміни, подальше розпорядження майном буде здійснено у відповідності з приписами Митного кодексу України. За твердженням відповідача, відповіді на вказаний лист від позивача отримано не було, митне оформлення гвинтівки не здійснено, на підставі чого вказану гвинтівку, як культурну цінність, передано до Музейного фонду України. Крім того, за твердженням представника відповідача, позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перетину ОСОБА_1 митного кордону України останнім у митній декларації від 10.11.2010 №101797 у графі 4.1 «Відомості про предмети, зазначені у підпунктах 3.2-3.11», зокрема, зазначено «Макет рушниці MANUFACTURE DARMES MLE 1874 - 1 шт.». Згідно з відмітки на вказаній митній декларації, вказану рушницю тимчасово вилучено до 08.01.2011 та направлено на експертизу.

Висновком Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 15.11.2010 №12.3-573 встановлено, що гвинтівка, вилучена у гр. Франції ОСОБА_1 є гвинтівкою «ГРА» зразку 1874 року, Французького виробництва, калібром 11 мм, яка відноситься до не сучасної вогнепальної зброї, в конструкцію якої внесені конструктивні зміни (отвір в патроннику ствола діаметром 2,4 мм). Визначити можливість проведення пострілів та вражаючу здатність куль не представляється можливим у зв'язку з відсутність штатних боєприпасів.

Висновком Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 27.12.2010 №735 встановлено, що предмет схожий на гвинтівку №42351, яка ввозилась на митну територію України громадянином Франції ОСОБА_1 та яку було затримано на Київській регіональній митниці є однозарядною гвинтівкою «ГРА М80», №22468, з калібром 11 мм, яка виготовлена промисловим способом на заводі Національної армії, м. Туль, Франція у 1874 році. Встановити чи відноситься дана гвинтівка до категорії вогнепальної зброї не є можливим у зв'язку з неможливістю проведення серії експериментальних пострілів з подальшими вимірами питомої кінетичної енергії стріляних снарядів.

Згідно з наявної у матеріалах справи копії листа Київської регіональної митниці Державної митної служби України від 01.08.2011 №40/1-16/9325, адресованого гр. Франції ОСОБА_1, останнього повідомлено про закінчення терміну зберігання на складі Київської регіональної митниці гвинтівки «ГРА М80» «MANUFACTURE DARMES MLE 1874» та необхідність подальшого вирішення питання щодо подальшого митного оформлення вказаного майна та вивезення з території митниці, а також попереджено про те, що у разі не проведення такого митного оформлення в установлені терміни, подальше розпорядження майном буде здійснено у відповідності з приписами Митного кодексу України.

Листами від 03.02.2015 та від 14.02.2015 Київською міською митницею Державної фіскальної служби України представника позивача повідомлено, що гвинтівка «ГРА М80» «MANUFACTURE DARMES MLE 1874» передана до Національного музею історії України, згідно з видатковою накладною від 23.01.2013 №6/21.

При цьому, за твердженнями представника позивача, під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи №761/21758/15-ц у серпні 2016 року останньому стало відомо про факт обернення належної йому гвинтівки у власність держави.

Крім того, з урахуванням викладеного, представник позивача звернувся до відповідача з листом про надання інформації, на який листом від 11.10.2016 №7282/10/26-70-03-03 повідомлено, що, з огляду на відсутність дозвільних документів, необхідних для здійснення митного оформлення, гвинтівку було прийнято на склад для зберігання, яку у подальшому передано до Національного музею історії України.

Суд одразу звертає увагу про необґрунтованість заявленого представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на порушення позивачем строків звернення до суду, встановлених ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як було зазначено вище, позивач вказує, що про порушення власних прав та охоронюваних законом інтересів оскаржуваними діями відповідача останній дізнався у серпні 2016 року після ознайомлення з матеріалами цивільної справи №761/21758/15-ц.

У той же час, висновки представника відповідача про те, що позивач дізнався про вказане з листів Київської міської митниці Державної фіскальної служби України від 03.02.2015 та від 14.02.2015 суд визнає необґрунтованими, оскільки наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено дати отримання позивачем (його представником) таких листів, що виключає законодавчу можливість залишення розглядуваної позовної заяви без розгляду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Нормативно-правовим актом, який станом на момент виникнення спірних правовідносин (вилучення гвинтівки у позивача - 10.11.2010) визначав засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулював економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, є Митний кодекс України від 11.07.2002 №92-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Митного кодексу України, товари і транспортні засоби з моменту пред'явлення митному органу і до їх випуску відповідно до обраного митного режиму можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Такі товари і транспортні засоби до завершення митного оформлення з дозволу відповідного митного органу розміщуються на складах тимчасового зберігання.

Допускається розміщення товарів і транспортних засобів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, на складах митних органів (ч. 4 ст. 99 Митного кодексу України).

Приписами ст. 166 Митного кодексу України передбачено, що обов'язковій передачі митному органу для зберігання підлягають товари: 1) не пропущені під час ввезення на митну територію України внаслідок установлених законом заборон чи обмежень на їх ввезення в Україну або транзит через територію України і не вивезені з території України в день їх ввезення; 2) що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають обкладенню податками і зборами, якщо вони не сплачені; 3) які до закінчення строків тимчасового зберігання підприємствами, встановлених частинами першою - третьою статті 108 цього Кодексу, не були задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму; 4) які заявлені у режим відмови на користь держави відповідно до статті 246 цього Кодексу.

Товари, які підлягають обов'язковій передачі для зберігання митному органу (крім валютних цінностей), зберігаються на складах митних органів.

Валютні цінності, передані митному органу на зберігання, депонуються в уповноважених банках України.

У силу ст. 169 Митного кодексу України, товари, зазначені у пунктах 1 - 3 частини першої статті 166 та у пунктах 1 - 3 частини першої статті 168 цього Кодексу, можуть зберігатися на складах митних органів протягом трьох місяців. Товари, зазначені у пункті 4 частини першої статті 168, можуть зберігатися на складах митних органів протягом строків, установлених статтею 214 цього Кодексу. Товари, зазначені у пункті 4 частини першої статті 166, товари та документація, зазначені у пунктах 5 - 7 частини першої статті 168, а також товари і транспортні засоби, зазначені у пункті 8 частини першої статті 168 цього Кодексу, зберігаються на складах митних органів протягом строків, що визначаються законодавством.

Відповідно до ст. 109 Митного кодексу України, крім операцій, зазначених у статті 63 цього Кодексу, товари і транспортні засоби, що знаходяться на складі тимчасового зберігання, можуть бути з дозволу митного органу піддані: 1) оглядові та вимірюванню власником складу, іншою особою, яка розмістила ці товари і транспортні засоби на складі, або її представником; 2) операціям, необхідним для забезпечення зберігання цих товарів і транспортних засобів у незмінному стані.

З дозволу митного органу можуть також братися проби та зразки товарів, що зберігаються на складі.

Так, Порядок взяття (надання) проб і зразків товарів, проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою їх митного оформлення, а також розпорядження зразками затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 №1862 (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Порядок №1862).

Пунктом 1 Порядку №1862 визначено, що метою дослідження (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів є вирішення питань: визначення коду товару згідно з УКТЗЕД; ідентифікації (визначення фізичної та хімічної структури і складу) товару, а також сировини після проведення операцій з її переробки; належності товарів до наркотичних засобів, сильнодіючих чи отруйних речовин; віднесення товарів до контрольних списків, що обмежують імпорт або експорт цих товарів (товари подвійного або військового призначення); належності товару до предметів, що мають художню, історичну та археологічну цінність; достовірності даних, зазначених у сертифікаті про походження товару з України.

У складних випадках (невідомий об'єкт дослідження, необхідність застосування спеціальних пристроїв або спеціальних знань тощо) керівник митного органу або його заступник може залучати до взяття (надання) проб і зразків спеціалістів та експертів відповідних митних лабораторій та інших організацій в установленому порядку (п. 3 Порядку №1862).

Дослідження (аналіз, експертиза) проб і зразків проводиться протягом 10 днів після надходження таких проб і зразків до лабораторії. У разі потреби термін дослідження може бути продовжено за рішенням керівника експертного підрозділу, але не більше ніж на 20 днів (п. 9 Порядку №1862).

Згідно з п. 10 Порядку №1862, рішення, прийняте митним органом на підставі результатів проведеного лабораторного дослідження (аналізу, експертизи), доводиться до відома власника товару.

Власники товару або декларанти чи уповноважені ними особи мають право ознайомлюватися з результатами проведеного дослідження (аналізу, експертизи) та одержувати копії документів про результати дослідження (аналізу, експертизи).

Аналогічні положення також містяться у ч. 7 ст. 75 Митного кодексу України, якою визначено, що декларанти мають право ознайомлюватися з результатами проведеного дослідження (аналізу, експертизи) взятих проб та зразків товарів та отримувати копії результатів досліджень (аналізів, експертиз).

Як вбачається з матеріалів справи, що не спростовано позивачем під час судового розгляду справи, останнім з моменту відібрання гвинтівки на експертизу (10.11.2010), враховуючи строки проведення такого дослідження, встановлені п. 9 Порядку №1862 (10-30 днів), не вчинено жодних дій з метою ознайомлення з результатами проведеного дослідження (експертизи). Крім того, позивач не заперечував ані під час митного оформлення, ані під час судового розгляду справи, правомірності вилучення митним органом гвинтівки з метою її експертного дослідження на предмет відношення до вогнепальної зброї.

Також, слід зазначити, що листом Київської регіональної митниці Державної митної служби України від 01.08.2011 №40/1-16/9325, адресованого гр. Франції ОСОБА_1, останнього повідомлено про закінчення терміну зберігання на складі Київської регіональної митниці гвинтівки «ГРА М80» «MANUFACTURE DARMES MLE 1874» та необхідність подальшого вирішення питання щодо подальшого митного оформлення вказаного майна та вивезення з території митниці, а також попереджено про те, що у разі не проведення такого митного оформлення в установлені терміни, подальше розпорядження майном буде здійснено у відповідності з приписами Митного кодексу України. Факт направлення даного листа на адресу позивача підтверджується наявною у матеріалах справи копією реєстру відправленої кореспонденції.

У свою чергу, товари, що зберігаються під митним контролем (крім зазначених у пункті 1 частини першої статті 166 цього Кодексу), за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення строків зберігання, зазначених у частинах першій та другій статті 169 цього Кодексу, підлягають реалізації, про що відповідний митний орган повідомляє власника зазначених товарів не пізніш як за два тижні до закінчення строків зберігання (ч. 1 ст. 172 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, відмова на користь держави - митний режим, відповідно до якого власник відмовляється від товарів, що перебувають під митним контролем, без будь-яких умов на свою користь. У режимі відмови на користь держави на товари не нараховуються і не справляються податки і збори, а також не застосовуються заходи нетарифного регулювання.

Таким чином, з урахуванням того, що позивач у вставлені Митним кодексом України строки не звернуся за вказаною гвинтівкою, остання є такою, від якої власник відмовився та, як наслідок, правомірно передана на користь держави з подальшою передачею до Національного музею історії України як об'єкта культурної цінності.

При цьому, суд звертає увагу, що факт зберігання відповідачем досліджуваної гвинтівки понад встановлені Митний кодексом України строки не порушує прав та охоронюваних законом інтересів у межах спірних правовідносин, оскільки не створює для нього додаткових прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд вказує про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур