Справа № 813/399/17
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Львів № 813/399/17

16 год. 05 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Єрмакової Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_2.;

відповідача: представник Юрків Р.Р.;

третьої особи: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Почапівська сільська рада Золочівського району Львівської області про визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Почапівська сільська рада Золочівського району Львівської області, у якому, із урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

- визнати протиправною відмову Головного Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену в листі за № В - 16608/0-8165/6-16 від 16.12.2016 року;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі за № В-16608/0-8165/6-16 від 16.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом за № В-16608/0-8165/6-16 від 16.12.2016 року у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, відмовлено з підстав відсутності погодження Почапівською сільською радою Золочівського району Львівської області, на території якої знаходиться запитувана земельна ділянка. Позивач зазначає, що відповідач відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не навів достатньо обґрунтованих чи законних підстав такої відмови, яка відповідала б вимогам законодавства, а тому така відмова є незаконною та порушує права позивача на безоплатне отримання земельної ділянки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у запереченні на адміністративний позов та обґрунтовується тим, що з метою належного розгляду клопотання позивача, відповідачем було скеровано запит від 02.12.2016 року за № В-16608/0-7760/6-16 до Почапівської сільської ради Золочівського району Львівської області про висловлення позиції, щодо можливості надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованого площею 2,00 га на території Почапівської сільської ради Золочівського району Львівської області за межами населеного пункту. В результаті розгляду вищезазначеного запиту, Почапівською сільською радою листом від 14.12.2016 року було повідомлено про те, що в урочищі «Хотів» загальною площею 23,3 га виділено земельні ділянки 12 учасникам АТО і більше вільних земельних (ріллі) на території немає. Зазначають, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності зобов'язане враховувати обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - в судове засідання не прибув, на адресу суду подано клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 звернувся до начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із заявою від 24.11.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га, за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в урочищі «Хотів» на території Почапівської сільської ради Золочівського району Львівської області (за межами населених пунктів).

До заяви було долучено копії таких документів: паспорт; реєстраційний номер облікової картки платника податків; графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; посвідчення учасника бойових дій; доручення для надання безоплатної вторинної правової.

16 грудня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області було прийнято рішення, оформлене листом від 16.12.2016 № В-16608/0-8165/6-16, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Позивач не погодившись з такою відмовою, звернувся до суду з метою захисту порушеного права.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 122 ЗК України встановлено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, а саме центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 цього ж Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 цієї ж статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведена норма вказує на те, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав, на підставі, яких допускається відмова у наданні згаданого дозволу.

Наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, в тому числі рішення №2/1.

Відповідно до рішення колегії Держземагенства України №2/1: 2. Начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою: 2.1. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них. 2.2. У запиті, наведеному в пункті 2.1 цього рішення: зазначати прохання до відповідного органу місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово висловити позицію із зазначеного питання; інформувати орган місцевого самоврядування, що відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. 2.3. У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання. 2.4. У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Враховуючи викладене слід зазначити, що підставою відмови заявнику можуть бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (ч.7 ст.118 ЗК України), та які надійшли у десятиденний строк.

У зв'язку із надходженням заяви ОСОБА_3, ГУ Держгеокадастру листом від 02.12.2016 року за № В-16608/0-7760/6-16, звернулося до Почапівської сільської ради Золочівського району Львівської області. В даному листі просить перевірити бажане місце розташування земельної ділянки на відповідність затвердженому генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній і землевпорядній документації розробленій на місцевому рівні, якими обґрунтовуються довгострокові стратегії планування та забудови території населеного пункту і розвитку відповідної територіальної громади, позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначена земельна ділянка може бути передана в власність.

Такі дії відповідач пояснює вимогами доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та рішенням колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 року, відповідно до яких з 15.10.2014 року запроваджено обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпоряджання землями сільськогосподарського призначення державної власності шляхом обов'язкового направлення на розгляд місцевих рад на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації з землеустрою відповідних погоджень.

Мотивом відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.12.2016 року №В-16608/0-8165/6-16 стала відсутність погодження Почапівської сільської ради щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідь Почапівської сільської ради, яка була адресована начальнику Держгеокадастру у Львівській області та рішення №64 від 05 квітня 2016 року надійшли на адресу відповідача 23.02.2017 року, що підтверджується копією витягу з електронної пошти (скріншот) з екрана та не спростовано представником відповідача.

Наведене дозволяє суду констатувати факт про те, що суб'єкт владних управлінських функцій відмовляючи позивачеві у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою виключно з підстави відсутності погодження органу місцевого самоврядування, станом на 16.12.2016 року не був обізнаний про позицію органу місцевого самоврядування з даного питання. В той же час, інших мотивів відмови, вичерпний перелік яких передбачено у ст. 118 ЗК України, оскаржувана відмова не містить, відтак таке рішення не можна визнати обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та пропорційним.

Тому, даючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд дійшов висновку що рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, оформлене листом від 16.12.2016 № В-16608/0-8165/6-16 про відмову у наданні ОСОБА_3, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не відповідає критеріям, встановленим частиною третьою статті 2 КАС України, відтак його слід визнати протиправним.

При цьому, суд, з врахування конституційного принципу розподілу влад, не вбачає за доцільне зобов'язувати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі за № В-16608/0-8165/6-16 від 16.12.2016 року, оскільки в такому разі буде мати місце втручання у внутрішню діяльність органу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в частині здійснення його повноважень, визначених законом, а відтак в цій частині задоволення позову слід відмовити.

З урахуванням висновку суду про протиправність рішення від 16.12.2016 №В-16608/0-8165/6-16 та виходячи із положень пункту 10.3. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, наданих суду статтею 162 КАС України повноважень та обґрунтованості позовних вимог, суд вважає за можливе зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 24.11.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства

Таким чином, проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, враховуючи при цьому доводи сторін, а також наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до положень пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, його представником не надано доказів на підтвердження судових витрат, тому підстав для відшкодування таких відповідно до положень статті 94 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі № В-16608/0-8165/6-16 від 16.12.2016 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 24.11.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 04.04.2017 року.

Суддя Клименко О.М.