Справа № 200/13814/16-а(2а/200/538/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокусправа № 200/13814/16-а(2а/200/538/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року у справі № 200/13814/16-а(2а/200/538/16) за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 серпня 2011 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, в якому просить суд зобов'язати відповідача усунути наслідки порушень порядку утримання в належному стані території біля будівлі №29Б по вул. Титова в м. Дніпропетровську шляхом демонтажу тимчасової споруди торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності «Ковбасний ярмарок».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що цей спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що при попередньому зверненні позивача з цим позовом до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська їй ухвалою цього суду повернуто позовну заяву у зв'язку з порушенням правил територіальної підсудності та роз'яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє її права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Межі заявлених вимог включають в себе, зокрема, предмет та підстави позову.

Предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач, підстава позову - чим він обґрунтовує свої вимоги, зміст вимоги - який спосіб захисту свого права він обрав.

Як вбачається з позовної заяви предметом спору є зобов'язання відповідача усунути порушення порядку утримання території біля будівлі №29Б по вул. Титова в м. Дніпропетровську. В обгрунтування підстав звернення до суду позивач, посилаючись на положення статті 282 ЦК України, зазначає, що діяльність споруди торгівельного призначення біля будівлі №29Б по вул. Титова в м. Дніпропетровську порушує її права на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля.

Згідно із ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦК України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Згідно із ст. 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров'ю.

Тобто, фактично, спір виник щодо реалізації позивачем свого права на охорону здоров'я, права безпечного для життя і здоров'я довкілля.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Тобто, вказані норми права передбачають два критерії для відмежування справ адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: суб'єктний та предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спірних відносин.

При цьому, у спірних відносинах, які виникли між ОСОБА_1 та виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради жодна із сторін не наділена компетенцією владно керувати поведінкою іншої, тобто, між ними відсутні відносини влади та підпорядкування, а отже виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради не є суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах.

У відповідності до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, в цьому випадку виник спір про цивільне право, а саме щодо припинення дії, яка порушує право, а відтак і захищати свої права та інтереси позивач повинен у способи, визначені у статті 16 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 199, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року у справі №200/13814/16-а(2а/200/538/16) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко