Справа № 711/431/17
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №711/431/17

Номер провадження 2-а/711/65/17

31 березня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя Дунаєв С.О.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати ГУ НП в Черкаській області здійснити призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі 290000грн..

В обґрунтування позову зазначено, що під час проходження служби в органах внутрішніх справ позивачем була отримана травма, внаслідок якої він частково втратив працездатність і йому було встановлено 2 групу інвалідності. 08.06.2016р. він звернувся до відповідача з заявою про виплату грошової допомоги, але йому було відмовлено, тому він звернувся до суду з зазначеним позовом.

Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду заперечення, в яких зазначив, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки втрата працездатності пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не в поліції. Порядок виплати такої допомоги звільненим працівникам поліції, яким після звільнення з поліції встановлено групу інвалідності у зв'язку з травмою, отриманою під час проходження служби в органах внутрішніх справ (міліція), на теперішній час не передбачений. Тож відповідач просив відмовити у позові в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ в період часу з 23.10.2003р. до 06.11.2015р. в міліції, а з 07.11.2015р. до 05.02.2016р. в поліції, звідки був звільнений в запас через хворобу.

05.01.2014р. під час виконання службових обов'язків із забезпечення охорони громадського порядку та безпеки дорожнього руху з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, про що в подальшому було складено відповідний акт форми Н-1 /а.с.47-48/ та Н-5 /а.с.49-50/.

12.05.2016р. за результатами проходження огляду МСЕК позивачеві було встановлено 2 групу інвалідності безтерміново, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків /а.с.20/.

08.06.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням 2 групи інвалідності /а.с.10/.

Проте, листом від 07.07.2016р. позивача було повідомлено про неможливість здійснення такої виплати через відсутність встановленого порядку її проведення /а.с.21/.

Фактичні обставини справи сторони визнають і вони підтверджуються письмовими документами, а тому у суду не виникає сумніву щодо їх достовірності.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Тож між сторонами існує спір з приводу порядку розрахунку грошового забезпечення для обчислення розміру пенсії осіб, звільнених з військової служби, який регулюється положеннями Конституції України, Законами України від 20.12.1990р. №565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон №565-ХІІ), від 02.07.2015р. №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) та іншими нормативно-правовими актами.

Правові засади соціального захисту поліцейських визначені нормами Закону №580-VIII. Статтями 97, 99, 100 Закону №580-VIII передбачені підстави, розміри та засади призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Втрата позивачем працездатності, внаслідок чого йому встановлено 2 групу інвалідності, пов'язана із проходженням ним служби в органах міліції.

Згідно ч.6 ст.23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності 2 групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 пункту 15 розділу ХІ Закону №580-VIII передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». Такий порядок передбачений постановою КМУ від 21.10.2015р. №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок №850).

Аналіз наведених нормативно-правових актів свідчить, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №565-ХІІ, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Як встановлено судом, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №565-ХІІ, виплата якої на момент звернення позивача до відповідача з відповідною заявою мала здійснюватись відповідно до Порядку №850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ.

Позивачем належним чином дотримано вимог Порядку №850 та подано відповідачу заяву з додатками для призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до п.7 Порядку №850. Натомість відповідач всупереч вимог п.8 Порядку №850 не склав та не направив до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги, а повідомив позивача про неможливість призначення та виплати допомоги, тобто вчинив протиправні дії.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача підлягають задоволенню.

Щодо інших вимог, то варто звернути увагу, що відповідно до Порядку №850 компетенція з прийняття рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги належить МВС, а не відповідачу, отже відповідач на момент подання позивачем заяви (червень 2016р.) не мав повноважень щодо самостійного прийняття рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги без відповідного рішення МВС.

Разом з тим, наказом МВС України від 12.09.2016р. №916, який набрав чинності 07.10.2016р., внесено зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016р. №4 (далі - Порядок №4). Відповідно до зазначених змін пп.4 п.5 розділу І Порядку №4 передбачає, що до випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі втрати працездатності поліцейського, відносяться обставини, які виникли внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, починаючи з 07.10.2016р. порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського внаслідок обставин, які виникли у зв'язку з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, регулюється Порядком №4. Відповідно до Порядку №4 рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги приймає керівник територіального органу Національної поліції, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 розділу IV Порядку №4). Така допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції (п.5 розділу IV Порядку №4).

Отже, визначаючи спосіб захисту необхідний для відновлення порушеного права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, необхідно враховувати, що на теперішній час саме до компетенції відповідача належить вирішення питання про призначення та виплату позивачу такої допомоги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що позивачу може бути відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги з передбачених законом підстав, а тому право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.

Разом з тим, позивач також просив зобов'язати відповідача розглянути його заяву про виплату одноразової грошової допомоги. В той же час зі змісту позову та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем вже розглянута заява позивача від 08.06.2016р. і за наслідками її розгляду позивача повідомлено про неможливість виплати йому такої допомоги. З огляду на зазначене, в контексті того, що право позивача підлягає захисту шляхом покладання на відповідача обов'язку призначення та виплати розміру одноразової грошової допомоги, то ця частина вимог не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою.

Відповідно до п.3 Порядку №850 розмір одноразової грошової допомоги визначається залежно від розміру прожиткового мінімум установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Станом на 12.05.2016р. (дата встановлення інвалідності позивача) прожитковий мінімум для працездатної особи складав 1450грн (ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік), отже розмір одноразової грошової виплати, яку має право отримати позивач складає 290000грн (200*1450грн).

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 17, 18, 71, 87, 94, 158-163, 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ГУ НП в Черкаській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати ГУ НП в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку із втратою працездатності в розмірі 290000 (двісті дев'яносто тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: С. О. Дунаєв