Справа № 296/8315/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 березня 2017 року м. Київ К/800/9998/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 грудня 2016 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року

у справі № 296/8315/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про проведення перерахунку пенсії

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо встановлення йому з 01 вересня 2016 року основного розміру пенсії 62 % грошового забезпечення (за 24 роки вислуги); зобов'язати відповідача встановити основний розмір пенсії 67 % грошового забезпечення з 01 вересня 2016 року.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року, позов задоволено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що при призначенні пенсії було допущено порушення вимог матеріального права щодо визначення розміру пенсії за вислугу років, що призвело до безпідставного збільшення цього розміру з 62 до 67 % грошового забезпечення позивача.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, 27 квітня 2016 року наказом Головного управління національної поліції в Житомирській області № 77о/с підполковник поліції ОСОБА_2 звільнений зі служби в поліції з 29 квітня 2016 року за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Листом начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 1132/03-21 від 23 травня 2016 року ОСОБА_2 повідомлено про призначення пенсії за вислугу років з 30 квітня 2016 року у розмірі 67 % грошового забезпечення (за 24 роки вислуги).

Листом заступника начальника управління - начальника відділу з питань призначення пенсій військовослужбовцям та членам їх сімей Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 2074/03-23 від 02 вересня 2016 року ОСОБА_2 повідомлено, що оскільки у свідоцтві про його хворобу не міститься інформація про непридатність до служби в поліції, то пенсійну справу, починаючи із 01 вересня 2016 року приведено у відповідність до норм діючого законодавства та визначено розмір пенсії: 62 % грошового забезпечення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Таким чином, ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" встановлено вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року, (далі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85 медичний огляд проводиться згідно з п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що свідоцтво про хворобу ОСОБА_2, № 56/49 є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 грудня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року у справі № 296/8315/16-а .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед