Справа № 802/2120/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 березня 2017 р. Справа № 802/2120/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідачів: Вініцької Б.А., Олійника О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.) з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 12.10.2016 року після смерті свого батька він набув право власності в порядку спадкування на 1/2 житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Разом із тим, у листопаді 2016 року отримав припис про усунення порушень вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №361 від 26.10.2016 року, а згодом і постанову від 09.11.2016 року №402 по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення, що передбачене ст. 96 КУпАП. Із отриманих матеріалів йому стало відомо, що підставою винесення припису та постанови став висновок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про будівництво ним господарської споруди по АДРЕСА_1 без повідомлення про початок будівельних робіт.

Однак, вказані висновки позивач вважає безпідставними, оскільки будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 здійснювалось ще його покійним батьком - ОСОБА_5, до якого у 2013 році уже було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу за проведення будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання. Тобто вважає, що по відношенню до нього при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушено принцип справедливості, а інформація, яка викладена в оскаржуваних приписі та постанові, є сфальсифікованою.

З огляду на викладені обставини, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом у якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 09.11.2016 року №402; визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №361 від 26.10.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідачів проти позову заперечили, посилаючись на правомірність оскаржуваних у даній справі рішень та безпідставність доводів позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.08.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, на підставі звернення гр. ОСОБА_6, була проведена позапланова перевірка дотримання ОСОБА_5 (батьком позивача) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил при будівництві господарської споруди по АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки був складений акт від 19.08.2013 року, у якому зафіксоване порушення вимог статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" та статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: виконання робіт з будівництва господарської споруди по АДРЕСА_1 без повідомлення про початок їх виконання.

21.08.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою від 21.08.2013 року №848 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 4250 грн., яка останнім була виконана.

Крім того, у відповідності до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", 21.08.2013 року на адресу ОСОБА_5 винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою негайно зупинити виконання будівельних робіт та привести об'єкт будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства.

З метою перевірки виконання вимог припису, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 12.05.2014 року проведена наступна позапланова перевірка (акт від 12.05.2014 року № 423-ПП) якою, окрім іншого, встановлено, що ОСОБА_5 з початку отримання припису і по теперішній час (на дату проведення цієї перевірки) будівельні роботи по АДРЕСА_1 не виконував.

Разом із тим, у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування перейшло до його синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які там на даний час проживають та використовують це майно.

Встановлено, що 26.10.2016 року посадовими особами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, на підставі звернення гр. ОСОБА_6, була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_4 при будівництві господарської споруди по АДРЕСА_1

За наслідками проведеної перевірки був складений акт №1182-ПП від 26.10.2016 року у якому, окрім іншого, зафіксовано, що в 2016 році позивач із своїм рідним братом ОСОБА_7 розпочали будівельні роботи з будівництва господарської споруди по АДРЕСА_1 без поданого повідомлення про початок виконання зазначених робіт, що є порушенням п. п. 1 п. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

У відповідності до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", 26.10.2016 року у відношенні ОСОБА_4 складено припис № 361 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою в термін до 26.12.2016 року привести самочинно збудований об'єкт до вимог чинного законодавства, а в разі неможливості до 26.12.2016 року привести його до вимог чинного законодавства - привести територію земельної ділянки до первинного стану.

Крім того, на підставі виявлених в ході перевірки порушень, 26.10.2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП. Від отримання вказаного протоколу позивач відмовився, а тому він був надісланий позивачу засобами поштового зв'язку та отриманий ним 01.11.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 57).

За результатами розгляду акту перевірки №1182-ПП від 26.10.2016 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 26.10.2016 року, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області винесено постанову №402 від 09.11.2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 4250 грн. В отриманні даної постанови позивач також відмовився, а тому вона була надіслана засобами поштового зв'язку та отримана ОСОБА_4 16.11.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 61).

Постанову №402 від 09.11.2016 року та припис № 361 від 26.10.2016 року позивач вважає протиправними, оскільки вищезазначена перевірка, на його думку, була проведена із порушенням встановленої процедури. Також вважає, що відповідач володіючи інформацією про притягнення у 2013 році його батька - ОСОБА_5 до відповідальності за будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1, у 2016 році безпідставно притягнув ОСОБА_4 до відповідальності за теж саме порушення, що і його батька.

Наведені обставини зумовили його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 № 687-ІV передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок №553), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року.

Відповідно до п.п. 1,3 п. 2 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

В свою чергу загальні засади отримання права на виконання будівельних робіт визначені ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у відповідності до якої, замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності; 3) видачі замовнику відповідною інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до ч. 5 ст. 96 КУпАП виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 було розпочате та завершене його батьком - ОСОБА_5, якого в 2013 році притягали до адміністративної відповідальності за порушення п. п. 1 п. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а враховуючи, що згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, вважає, що притягнення його до відповідальності за теж порушення, що і його батька є протиправним і суперечить принципу справедливості.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає наступне.

Так, як уже було встановлено судом вище, постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 21.08.2013 року №848 батька позивача - ОСОБА_5 дійсно було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.п. 1 п. 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: виконання будівельних робіт з будівництва господарської споруди по АДРЕСА_1 без повідомлення про початок виконання цих робіт.

Крім того, цього ж дня (21.08.2013 року) в адресу ОСОБА_5 винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із вимогою негайно зупинити виконання будівельних робіт та привести об'єкт будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства.

При цьому, перевіривши виконання вимог даного припису від 21.08.2013 року (акт №423-ПП від 12.05.2014 року), перевіряючими було встановлено, що ОСОБА_5 з початку отримання припису і на час цієї перевірки будівельні роботи на спірному об'єкті не виконував, тобто фактично виконав вимоги припису в частині щодо зупинення виконання будівельних робіт.

Разом із тим, як слідує із акта перевірки №1182-ПП від 26.10.2016 року, у 2016 році ОСОБА_4 із своїм братом, будучи новими власниками відповідного будинковолодіння, знову розпочали будівельні роботи з будівництва господарської споруди по АДРЕСА_1 без поданого до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області повідомлення про початок виконання зазначених робіт, що є порушенням п. п. 1 п. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, факт початку (продовження) будівельних робіт у 2016 році, тобто уже після смерті ОСОБА_5, був встановлений в ході перевірки та підтверджується матеріалами проведеної перевірки, в тому числі матеріалами фотофіксації господарської споруди по АДРЕСА_1 із яких видно, що станом на момент притягнення ОСОБА_5 (батька позивача) до адміністративної відповідальності (2013 рік) ним було збудовано лише фундамент з бетону та декілька рядків кладки з цегли, однак попри те, що з моменту отримання припису ОСОБА_5 не виконував будівельні роботи, уже в 2016 році, вказана будівля має завершений вигляд із шиферним перекриттям.

Продовження будівельних робіт у 2016 році після смерті ОСОБА_5 також підтверджується й іншими матеріалами, зокрема затвердженим начальником Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області підполковником поліції Присяжнюком А.В. висновком про результати розгляду матеріалів зареєстрованих в ЖЄО №30465 від 11.06.2016 року, який складений за результатами проведеної перевірки за заявою ОСОБА_9, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, тобто сусідки позивача, із якого вбачається, що будівельні роботи з будівництва господарської споруди по АДРЕСА_1 дійсно були продовжені саме в червні 2016 року; письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 11.06.2016 року із яких слідує, що остання разом із своїми синами - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпочали будівництво на місці колишнього сараю, а також письмовим зверненням гр. ОСОБА_6 на адресу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області від 17.07.2016р., у якому вона повідомляє про те, що будівельні роботи на спірному об'єкті не проводились з 28.08.2013р. по 10.06.2016р. та були продовжені з 11.06.2016р.

Із наведеного слідує, що твердження позивача відносно того, що будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 розпочате та завершене його батьком - ОСОБА_5 є необґрунтованими, позаяк ОСОБА_5 на виконання вимог припису від 21.08.2013 року припинив будівництво цієї споруди, натомість уже після його смерті влітку 2016 році таке будівництво знову було розпочате, що власне і знайшло своє підтвердження в матеріалах проведеної Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області перевірки та підтверджується відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене суд критично оцінює посилання позивача на те, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області безпідставно було притягнуто його до відповідальності за теж саме порушення, що і його батька, оскільки в даному випадку має місце новий склад адміністративного правопорушення, вчинений новим суб'єктом - позивачем ОСОБА_4

При цьому слід враховувати, що порушення за яке ОСОБА_5 (батька позивача) у 2013 році було притягнуто до адміністративної відповідальності є триваючим, адже спричиненні ним негативні наслідки останнім в повній мірі усунуті не були.

Водночас, надаючи оцінку посиланням позивача на те, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області не було дотримано процедури проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 6 п. п. 2 п. 7 Порядку №553 підставою для проведення позапланової перевірки, окрім іншого, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки (п. п. 4 п. 7 Порядку №553).

Враховуючи наведені положення, суд не погоджується із доводами представника позивача стосовно не повідомлення ОСОБА_4 про позапланову перевірку шляхом надіслання направлення на проведення перевірки, оскільки Порядком №553 такого обов'язку не передбачено, а лише визначено необхідність його пред'явлення під час перевірки разом із службовим посвідченням посадової особи, яка проводить перевірку, що і мало місце в даному випадку та знайшло своє підтвердження у свідченнях допитаних у судовому засіданні свідків - посадових осіб Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, якими проводилась перевірка: ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Що ж до посилань представника позивача на відсутність самої перевірки, які вмотивовані тим, що посадовими особами при виході на об'єкт перевірки не складалось жодних документів, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із положеннями п. п. 3 п. 7 Порядку №553 строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Відповідно до п. 11 Порядку №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, окрім іншого, мають право безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком (п. 16 Порядку №553).

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (п. 17 Порядку №553).

В даному ж випадку суд в повній мірі погоджується із наданими у судовому засіданні поясненнями свідків - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (посадових осіб Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, які проводили перевірку) відносно того, що Порядком №553 не передбачена необхідність складання будь-яких документів безпосередньо при виході на об'єкт перевірки.

Крім того, перевіряючі у судовому засіданні також зазначили, що перевірка дотримання ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не обмежилась лише одним виходом на об'єкт перевірки, адже протягом усього терміну перевірки, яка тривала п'ять днів, вони неодноразово виходили за адресою будівництва та збирали необхідну для здійснення контролю інформацію, яка в подальшому підлягала опрацюванню. До того ж, з метою належного здійснення державного архітектурно-будівельного контролю існувала необхідність у ознайомленні із матеріалами спадкової справи та іншими матеріалами, що було неможливим здійснити безпосередньо на об'єкті перевірки.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги надані у судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень представника позивача щодо відсутності фактичного проведення перевірки.

Суд також критично оцінює відображені у позовній заяві доводи позивача щодо його неповідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.10.2016 року зазначалось, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 09.11.2016 року у приміщенні Департаменту Держархбудінспекції у Вінницькій області.

Разом із тим, від отримання вказаного протоколу позивач відмовився, про що свідчить відповідна відмітка на самому протоколі, у зв'язку із чим він був надісланий на адресу ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку та отриманий ним особисто 01.11.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 61).

Положеннями статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В даному ж випадку, позивач був завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак на розгляд справи не з'явився та клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Тобто жодних порушень щодо процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП та прийняття постанови № 402 від 09.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення з боку Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області допущено не було.

Відтак, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області приймаючи оскаржувані рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович