Справа № 199/9910/14-а (2а/201/28/2015)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ К/800/39876/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (далі - ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація») в інтересах члена організації ОСОБА_4 до виконуючого обов'язки Головного лікаря комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Дніпропетровської міської ради (далі - Головний лікар), заступника головного лікаря цієї лікарні з експертизи тимчасової непрацездатності про визнання протиправними дій щодо ненадання публічної інформації за касаційною скаргою представника позивача на судові рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року представник ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» звернулася до суду з позовом, у якому просила:

визнати неправомірними дії відповідачів, які виразилися в недодержанні положень Закону України № 2939-VI від 13 січня 2011 року «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) при надання відповіді на інформаційний запит від 14 жовтня 2014 року;

зобов'язати винних осіб з дня набрання постанови суду законної сили в порядку і строки, визначені Законом №2939-VI надати відповідь на інформаційний запит ОСОБА_4 від 14 жовтня 2014 року за вх. № 4/128 відповідно до змісту трьох пунктів запита із копією посадової інструкції завідуючого Амбулаторії №1, лікаря загальної практики, сімейного лікаря комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_5 та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року залишеною без змін Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 23 липня 2015 року, позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 1 (позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності) частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

У касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказується на беззаперечне право громадських організацій звертатись до суду за захистом прав та інтересів своїх членів.

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, касаційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Визначення адміністративної процесуальної дієздатності наведене у частині другій статті 48 КАС України. Відповідно до положень цієї норми під адміністративною процесуальною дієздатністю розуміється здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові, належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Виходячи зі змісту вказаної норми, якщо позивач на час подання позовної заяви немає наведених в цій статті ознак, то в такому випадку суд залишає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України.

Позовну заяву від імені особи може пред'явити представник, який на це належним чином уповноважений. Представництво в адміністративному судочинстві регламентовано статтями 56 - 61 КАС України. Як зазначено у частині першій статті 60, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду докази, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Правові та організаційні засади діяльності громадських організацій визначені в Законі України № 4572-VI від 22 березня 2012 року «Про громадські об'єднання» (далі - Закон № 4572-VІ). Згідно із частиною першою та третьою статті 1 цього Закону громадська організація - це добровільне об'єднання фізичних осіб для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

При тлумаченні положень зазначеного Закону, Конституційний Суд України в Рішенні від 28 листопад 2013 року №12-рп/2013 вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах і якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Згідно фактичних обставин, встановлених судами, представником ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» не надано доказів, проте що статутними документами передбачено право звернення до суду з позовом на захист прав чи інтересів членів своєї організації та така організація наділена обсягом процесуальних прав і обов'язків, визначених КАС України.

З урахуванням наведених обставин та норм права, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 155 КАС України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права. Зокрема, як вірно зазначено судами, витяг з протоколу №1 від 15.09.2014 р. засвідчує факт утворення громадської організації, а не повноваження у здійсненні представництва інтересів своїх членів в суді та наявності обсягу процесуальних прав і обов'язків, встановлених КАС України. Відповідно до частини другої статті 224 КАС України не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» відхилити, а судові рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, передбаченому статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман