Справа № 464/484/17,2-а/464/122/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року № 876/4078/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року у справі № 464/484/17 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Позивач просив зобовязати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова перерахувати призначену йому пенсію, починаючи з дня призначення пенсії з 05.01.2011 з урахуванням «інших виплат» згідно з поданими довідками про заробітну плату, якими передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та виплачувати перераховану йому пенсію державного службовця в розмірі 90% середньомісячного заробітку державного службовця.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 16 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до управління Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з 05 січня 2011 року до 22 липня 2016 року - залишено без розгляду.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати під час обчислення пенсії ОСОБА_3 відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% від заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходів з урахуванням уже виплачених сум, починаючи з 01 січня 2017 року.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 640 грн стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова на користь позивача.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, яке в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при призначенні позивачу пенсії, довідки про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не містили розшифрування графи «Інші виплати», а тому позовні вимоги позивача про зобовязання здійснити перерахунок йому пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати є безпідставними.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 05.01.2011 призначено пенсію за віком у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від сум заробітної плати державного службовця (за 17 років 9 місяців 27 днів державної служби та 7 років 3 місяці 1 день роботи на посадах наукового працівника).

26.12.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії і надав довідку про складові заробітної плати від 01.12.2016 №18-09-07819, видану Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області .

З листа №0-97 від 28.12.2016 управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова видно, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відсутні підстави для перерахунку такої. Зазначено, що пенсія обчислена у відповідності до ст.33 Закону України «Про державну службу», під час обчислення розміру пенсії державним службовцям зазначені виплати не враховувались.

З копії довідки про складові заробітної плати видно, що «інші виплати» складалися з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, премії.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація входять до системи оплати праці державного службовця, а, отже, відповідачем безпідставно не включено до розрахунку пенсії позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення та соціально-побутові потреби і індексацію. Тому суд зобовязав відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2017 року.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з огляду на таке.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальні та компенсаційні виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з п.2.2 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до пп. 2.3.3. п.2.3 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників належить до інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч.6 ст. 33 Закону №3723-XII державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 1 статті 35 Закону №3723-XII передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Аналіз наведених положень дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, інші додаткові виплати входять до системи оплати праці державного службовця.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати, згідно з підпунктом 2.2.7 пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії, однак із змісту статті 40 цього Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація та інші додаткові виплати входять до системи оплати праці державного службовця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 в справі № 21-125а13, від 28.05.2013 у справі №21-97а13, від 04.03.2014 у справі № 21-3а14.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що адміністративний позов позивача про зобов'язання провести йому перерахунок та виплату пенсії, включивши до складу заробітної плати для обчислення пенсії, суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії підлягає до задоволення частково.

Суд першої інстанції, керуючись приписами ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", помилково визначив дату, з якої слід провести перерахунок і виплату пенсії позивачу, оскільки звернення позивача не було пов'язане із виникненням нових обставин для підвищення пенсії, а відбулося у зв'язку з тим, що пенсійним органом помилково визначено розмір пенсії при її первісному призначенні. Тому, у даному випадку положення ч. 4 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не підлягають застосуванню.

Згідно із частинами 1, 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 23.01.2017 року.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_3 за період з 05.01.2011 по 22.07.2016 включно у звязку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Оскільки ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова з заявою про перерахунок пенсії із врахуванням складових заробітної плати 26.12.2016, додавши довідку про розмір складових заробітної плати, тому позовні вимоги належить задовольнити з моменту подання такої заяви 26.12.2016, а не з 01.01.2017, як помилково вирішено судом першої інстанції. Юридичний обовязок відповідача перерахувати пенсію позивачу виник після отримання відповідної заяви та довідки, тобто з 26.12.2016.

Враховуючи дату звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, в задоволенні позовних вимог за період з 23.07.2016 по 25.12.2016 слід відмовити.

За правилами частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, якщо адміністративний позов задоволено частково судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог (частина 3 статті 94 КАС України).

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640 грн, що підтверджується квитанцією № ПН2286 від 17.01.2017.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, апеляційний суд приходить до висновку, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова (код 20847365, пр. Червоної Калини, 35, м. Львів, 79070) на користь ОСОБА_3 (вул. Камянецька, 5а, м. Львів, 79034, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 320 грн (триста двадцять гривень).

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160 ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова задовольнити частково.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року у справі № 464/484/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з врахуванням до заробітку для обчислення пенсії сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії, в розмірі 90% від суми заробітної плати, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 26 грудня 2016 року відповідно до довідки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 01.12.2016 №18-09-07819.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з 05 січня 2011 року по 22 липня 2016 року залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова (код 20847365, пр. Червоної Калини, 35, м. Львів, 79070) на користь ОСОБА_3 (вул. Камянецька, 5а, м. Львів, 79034, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 320 грн (триста двадцять гривень).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

ОСОБА_4