Справа № 592/12139/16-а
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/99/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Павлович Ю.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.12.2014 р. їй призначена пенсія за віком відповідно до п. 7-2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». На час виходу на пенсію мала вік 55 років 07 місяців та загальний трудовий стаж 37 років. У січні 2015 р. її сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 після неодноразових обстежень встановлено діагноз: Аномалія розвитку сечової системи. Єдина вроджена права нирка. Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК її сину встановлено 3 групу інвалідності з дитинства безтерміново. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вона як мати інваліда з дитинства мала право на пенсію за віком після досягнення 50 років при стажі роботи не менше 15 років. На час звернення за призначенням пенсії у 2014 році про інвалідність сина їй відомо не було. 12.02.2016 р. вона звернулася до Пенсійного фонду України в м. Сумах (правонаступником якого є відповідач) з заявою про призначення пенсії згідно ст. 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», додала копію довідки до акту огляду МСЕК. 23.02.2016 р. вона отримала відповідь, якою розяснили, що для переходу на пенсію за віком як матері інваліда з дитинства їй необхідно надати висновок лікарської-консультаційної комісії, про те що син мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного року. 26.02.2016 р. вона надала відповідний витяг з протоколу ЛКК № 39, де вказано що її син по захворюванню мав право на інвалідність до 6 річного віку. 21.03.2016 р. вона отримала відповідь про відмову в переході з пенсії за віком на пенсію за віком, як матері дитини інваліда, оскільки з 24.12.2014 р. використала право на призначення пенсії за віком довічно. 06.10.2016 р. вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області, проте їй повідомили, що про наявність підстави при призначенні пенсії у 2014 році вона не повідомила. Крім того вона знову зверталася до відповідача та отримала відмову у переході з дострокової пенсії за віком на пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, яка виховувала її до 6 річного віку. Відмову відповідача вважає неправомірною. Просила суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача, починаючи з 12.02.2016 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, яка виховувала його до шестирічного віку, замість пенсії за віком, яка була призначена раніше; зобовязати відповідача перевести її з дострокової пенсії за віком, яка була призначена 24.12.2014 року відповідно до п.7-2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, яка виховувала його до шестирічного віку та здійснити її перерахунок, починаючи з 12.02.2016 року; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги за наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду пояснила, про те що син ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства їй стало відомо у березні 2015 р. після неодноразових обстежень встановлено відсутність лівої нирки з народження. Вона як мати дитини інваліда, що мав право на інвалідність до 6 років мала право на пенсію після досягнення 50 років при наявності 15 років стажу, однак пенсія їй призначена після досягнення 55 років і 07 місяців, вона має більше 30 років стажу і з її пенсії щомісяця утримується 192 грн. за кожний невідпрацьований місяць, отримує пенсію у розмірі 1145 грн. При виплаті пенсії як матері інваліду утримання б не здійснювалося, оскільки наявний відповідний стаж.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_4 позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Суду пояснив, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком призначається довічно, але за різних підстав. Виду пенсії, як пенсія за віком матері інваліда з дитинства у діючому законодавстві не існує, а позивач фактично просить призначити їй той самий вид пенсії.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.12.2014 р. призначена пенсія за віком відповідно до п.7-2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплату якої здійснює Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (а.с. 9).

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 11.03.2015 р. сину позивача ОСОБА_3 у віці 30 років вперше встановлено третю групу інвалідності з дитинства безтерміново. Відповідно до протоколу ЛКК № 34 ОСОБА_3 встановлено діагноз: Аномалія розвитку сечової системи. Єдина вражена права нирка. Хронічний пієлонефріт в ст.ремісії (а.с. 10 - 22).

12.02.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (правонаступником якого є Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області) з заявою про призначення їй пенсії за віком як матері, яка виховала інваліда з дитинства (а.с. 24).

Згідно Висновку ЛКК від 26.02.2016 р дитина позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 по своєму захворюванню: Аномалія розвитку сечової системи. Єдина вражена права нирка. Хронічний пієлонефріт в ст.ремісії мала право на інвалідність до 6-ти річного віку, що її хвороба входить в Перелік медичних показань, що дають право на одержання соціальної пенсії на дітей інвалідів віком до 16 років (а.с. 26).

Вказаний висновок було надано відповідачу, проте листом від 12.03.2016 р. № 3853/03-28 Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (правонаступником якого є Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області) повідомило, що рішенням від 04.03.2016 р. їй відмовлено у переході з пенсії за віком на пенсію за віком як матері дитини-інваліда, оскільки 24.12.2014 р. використала право на призначення пенсії за віком довічно (а.с. 27).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, який листом від 19.10.2016 р. № 546/О-11 повідомив, що вона пятдесятирічного віку вона досягла у 2009 році, проте правом дострокового виходу на пенсію як мати інваліда з дитинства не скористалася, а їй призначена пенсія за віком відповідно до п.7-2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у віці 55 років 07 місяців. Вказано, що у листі від 23.06.2016 р. ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області їй надано недостовірну інформацію (а.с. 29).

Не погодившись з вказаною відповіддю позивач подала скаргу до голови правління Пенсійного фонду України (а.с. 31 34), а 29.12.2016 р. - подала позов до суду.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 10 Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У відповідності до ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_3 і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Згідно абзацу 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до п.п. 5 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону).

Пунктом 2.18 вказаного Порядку передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Після призначення ОСОБА_1 пенсії за віком у грудні 2014 року - 11.03.2015 р. її сину ОСОБА_3 у віці 30 років вперше встановлено третю групу інвалідності з дитинства безтерміново, і по своєму захворюванню мав право на інвалідність до 6-ти річного віку. Тобто, зявилася нова підстава, яка позивачу й давала право на вихід на пенсію відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» після досягнення 50 років при стажі роботи не менше 15 років, як матері інваліда з дитинства.

Звертаючись до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії позивач надала необхідні документи.

В даному випадку пенсія, що призначена позивачу та пенсія, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку віднесено до одного виду пенсійних виплат - пенсія за віком, відтак відсутня підстава для переведення з одного виду пенсії на інший.

Проте, ОСОБА_1 виплачується пенсія відповідно до п. 7-2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як особі якій виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу більше 30 років, при цьому розмір її пенсії зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду. І саме ця обставина стала підставою звернення з позовом до суду.

Відповідач, маючи відповідні повноваження, формально розглядаючи заяву позивача відмовляв у переведенні її з одного виду пенсії на інший, проте порушене право ОСОБА_1 можливо було відновити здійснивши відповідний перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсії перестав би зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Таку бездіяльність відповідача слід визнати протиправною.

З огляду на встановлені факти та наведені положення норм права, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України з метою повного захисту прав позивача, слід вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та зобовязати субєкта владних повноважень - Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області починаючи з 12.02.2016 р. здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., сплачені при зверненні до суду - 28.12.2016 р.

Керуючись ст.ст. 2, 6 - 9, 11, 69 - 71, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.

Зобовязати Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області починаючи з 12 лютого 2016 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 10.04.2017 року.

Суддя М.М. Косолап