Справа № 820/522/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 квітня 2017 р. № 820/522/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Вождаєвій М.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо прийняття позивача - старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, інспектора СОГП Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на службу до органів Національної поліції, яка висловлена в листі від 21.12.2016 № 9237/119-12/0116 за підписом начальника ;

- зобов'язати відповідача прийняти позивача на службу до Національної поліції, як особу, яка прибула з органів МВС на посаду інспектора Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, з присвоєнням їй спеціального звання поліції, шляхом видання наказу про призначення з 29.11.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не було здійснено належний розгляд заяви ОСОБА_2 від 29.11.2016 про прийняття на службу до органів Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію".

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаюсь на обставини викладені у позовній заяві.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не прибули, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, на підставі ст. 128 КАС України, вважає можливим розглянути дану справу без участі представників відповідача та третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 р. по справі № 820/3205/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 ( а.с. 14-20, 24-26), адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Харківській області, третя особа - Київський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу задоволено.

Скасовано наказ Головного управління МВС України в Харківській області від 06.11.2015 №683 о/с про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській у запас Збройних Сил згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 г (через скорочення штатів).

Поновлено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 06.11.2015.

Зобов'язано Головне управління МВС України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2016 по день поновлення на посаді.

Допущено до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській області з 23.02.2016, в частині стягнення грошового забезпечення в межах одного місяця.

Отже, постанова суду першої інстанції є такою, що 24.01.2017 набрала законної сили.

При цьому, у періоді оскарження вказаної постанови по справі 820/3205/16, відповідачем було виконано вказану постанову суду в частині, що підлягала негайному виконанню.

Так, ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, було видано наказ від 28.11.2016 № 33 о/с, яким, серед іншого, скасовано наказ Головного управління МВС України в Харківській області від 06.11.2015 №683 о/с про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській у запас Збройних Сил згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 г (через скорочення штатів), поновлено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 06.11.2015 ( а.с.21).

Судом встановлено, що, після видання вказаного наказу, 29.11.2016 позивач звернулась на ім'я начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області з заявою, в якій просила прийняти її до органів Національної поліції на посаду, рівнозначну посаді, яку вона обіймала в лавах МВС ( а.с.22).

Листом від 21.12.2016 №9237/119-12/0116, за підписом начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області ОСОБА_3, позивачу було повідомлено, що здійснення переведення її на службу в поліцію на підставі п. 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" неможливо, у зв'язку з тим, що передбачений зазначеним вище Законом України тримісячний термін минув та, на теперішній час, прийом до Національної поліції не здійснюється (а.с.23).

Отримавши вказаного листа, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, оскільки вважала надану відповідь на її заяву про призначення до лав Національної поліції, протиправоною відмовою.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

У рамках реформування правоохоронної системи України 2 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII. Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення Національної поліції України" № 641 від 02.09.2015 року, утворено Національну поліцію України.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" - національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України» вирішено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС.

У відповідності до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" з дня його опублікування всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом України «Про Національну поліцію» визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції: 1) бажання проходити службу в поліції; 2) відповідність вимогам до поліцейських, визначених цим Законом. При цьому, реалізація цих умов відбувається у визначений строк - упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону (тобто з 07 серпня 2015 року до 07 листопада 2015 року) та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що в рамках розгляду справи № 820/3205/16, по якій є рішення, яке набрало законної сили, знайшов своє підтвердження факт неправомірності звільнення позивача через відсутність її звернення до уповноваженого органу з проханням подальшого проходження служби (переводом) до ГУМВС з огляду на приписи ч. 3 ст. 184 КЗпП України, якими унормовано заборону звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу , та, беручи до уваги, що положення п.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію", щодо відсутності перешкод для звільнення працівників міліції, які перебувають у відпустці чи на лікарняному не застосовуються до правовідносин щодо звільнення ОСОБА_2 через відсутність у Законі України "Про Національну поліцію" гарантій вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, а також, зважаючи за відсутність її завчасного та належного повідомлення про необхідність прибуття для написання належного рапорту з метою подальшого проходження служби в лавах Національної поліції, відсутність її небажання подальшого несення служби та тривалість судового оскарження наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади по справі № 820/3205/16, суд зазначає, що строк, передбачений п.9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" позивачем не було пропущено.

Беручи до уваги правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від 17.10.2011, стосовно того, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи ( організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобовязання роботодавця ( держави) щодо працевлаштування працівників ліквідованої установи, невиконання такого зобовязання порушує трудові гарантії працівника, суд приходить до висновку, що відмова відповідача щодо прийняття позивача - старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, інспектора СОГП Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на службу до органів Національної поліції, яка висловлена в листі від 21.12.2016 № 9237/119-12/0116 за підписом начальника є протиправними діями щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 від 29.11.2016 про прийняття на службу до органів Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення ( Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Також суд зауважує, що оскільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 є живим документом, який має тлумачитися у світлі сьогоденних реалій, а за роки, що минули з часу прийняття вказаної Конвенції, відносини набули очевидного розвитку в багатьох сферах, Європейський суд з прав людини у контексті змінених поглядів у суспільстві на правовий захист, який має надаватися фізичним особам у їхніх стосунках з державою, поширив сферу застосування п. 1 ст.6 на спори між громадянами та державними органами, зокрема, на спори між державними службовцями та державою. (Практика ЄСПЛ у справі "Вілхо Ескелайнен та інші проти Фінляндії" у спорі між працівниками поліції, які на національному рівні оскаржували відмову компенсувати їм втрату доплати за роботу у віддалених районах в результаті вилучення цієї умови з колективного договору та зміну територіального підпорядкування поліцейської дільниці, а також у справі "Мітін проти України", де заявник - військовий офіцер скаржився на тривалість невиконання рішення військового суду, винесеного на його користь).

Враховуючи викладене, акцентуючи увагу на належності способу захисту порушеного права позивача, суд задовольняє позовну заяву шляхом визнання протиправними дій щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 про прийняття на службу до органів Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та зобов'язання Головне управління Національної поліції в Харківській області прийняти ОСОБА_2 на службу до Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", шляхом видання наказу про призначення на посаду у Головне управління Національної поліції в Харківській області, рівнозначну посаді інспектора Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з дати подання нею відповідної заяви , тобто, з 29.11.2016.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71,160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити .

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 про прийняття на службу до органів Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію".

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області ( , вул. Жон Мироносиць,5 м.Харків, 61002) прийняти ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, 61118, АДРЕСА_1) на службу до Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", шляхом видання наказу про призначення на посаду у Головне управління Національної поліції в Харківській області, рівнозначну посаді інспектора Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 29.11.2016.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 10 квітня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.