Справа № 820/12713/14
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

03 квітня 2017 р. м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

при секретарі судового засідання - Цабеки К.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Довгий В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Харківській області про скасування наказів, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2014 року позивач, ОСОБА_1, у порядку адміністративного судочинства (з урахуванням змін та уточнень) заявив вимоги про 1) скасування наказу відповідача, Державної фінансової інспекції в Харківській області від 29.08.2013 року № 11-Д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», 2) визнання незаконними дій відповідача, Державної фінансової інспекції в Харківській області щодо складання акту службового розслідування від 27.12.2013 року і про зобов'язання скасувати цей акт, 3) скасування наказу відповідача, державної фінансової інспекції в Харківській області від 27.12.2013 року №15-Д, 4) визнання незаконними дій відповідача, Державної фінансової інспекції в Харківській області щодо складання довідки від 18.10.2013 року і про зобов'язання скасувати цю довідку, 5) визнання незаконним і скасування наказу відповідача, державної фінансової інспекції в Харківській області від 27.12.2013 року №612-о, 6) зобов'язання відповідача, Державну фінансову інспекцію в Харківській області спростувати недостовірні відомості, що містяться в характеристиці для атестації ОСОБА_1, 7) поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів Державної фінансової інспекції в Харківській області.

Дана справа слухалась судами неодноразово і двічі була предметом перегляду Вищого адміністративного суду (ухвала Вищого адміністративного суду від 29.07.2015р. та ухвала Вищого адміністративного суду України від 15.12.2016 року).

При цьому, перелічені ухвали Вищого адміністративного суду України містять принаймні суперечливі правові висновки стосовно обставин, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору по суті.

Так, в ухвалі від 29.07.2015 року Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що скоєне позивачем діяння, а саме: неналежне виконання посадових обов'язків в частині забезпечення якості роботи з документами при проведенні ревізії Харківської державної зооветеринарної академії, що призвело до відсутності додатків до третього примірника акта зазначеної ревізії, є триваючим порушенням.

Натомість в ухвалі від 15.12.2016 року Вищий адміністративний суд України зробив прямо протилежний висновок про те, що це діяння не може бути кваліфіковано як триваюче порушення.

Окрім того, в ухвалі від 15.12.2016 року Вищий адміністративний суд України зазначив, що судами не досліджувалось питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на положення ч.5 ст.227 КАС України всі викладені вище висновки Вищого адміністративного суду України є обов'язковими для Харківського окружного адміністративного суду при відправленні правосуддя по даній справі.

Виконуючи вимоги процесуального закону та вказівки Вищого адміністративного суду України, окружний адміністративний суд встановив такий перебіг подій по адміністративній справі.

01.09.2014 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Проте, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року зазначену ухвалу окружного адміністративного суду було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

24.12.2014 року постановою Харківського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2015р. було 1) скасовано спірний наказ від 28.08.2014 року №11-Д "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", 2) визнано незаконним та скасовано спірний наказ від 27.12.2013 року №612-о начальника Держфінінспекції в Харківській області ОСОБА_4 про результати повторної атестації від 27.12.2013 року ОСОБА_1 (з відповідним скасуванням постанови суду першої інстанції в частині цих вимог). В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.07.2015 року були скасовані всі судові рішення по справі, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

01.10.2015 року постановою Харківського окружного адміністративного суду в задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду 21.12.2015 року зазначена постанова суду першої інстанції була скасована, але з прийняттям нової постанови про відмову в позові.

15.12.2016 року Вищий адміністративний суд України за касаційною скаргою ОСОБА_1 скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015 року в частині відмови в позові про визнання неправомірними і скасування наказів від 28 серпня 2013 року №11-Д та від 27 грудня 2013 року №612-о; поновлення на посаді заступника начальника відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів ДФІ в Харківській області; відшкодування моральної та матеріальної шкоди і визнання незаконними дії щодо поширення відносно ОСОБА_1 конфіденційної інформації без його згоди у запиті до Національного юридичного університету імені ОСОБА_5, а справу в цій частині вимог направити на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій були залишені Вищим адміністративним судом України без змін.

У ході нового розгляду справи 20.03.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, просив: 1)скасувати наказ відповідача, ДФІ в Харківській області від 28.08.2013р. №11-Д, 2) визнати незаконним та скасувати наказ відповідача, ДФІ в Харківській області від 27.12.2013р. №612-о, 3) зобов'язати відповідача, ДФІ в Харківській області спростувати недостовірні відомості, що містяться в характеристиці для атестації ОСОБА_1, 4) поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів Державної фінансової інспекції в Харківській області з 30.12.2013р. по 20.08.2015р.; 5) в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди і визнання незаконними дій щодо поширення відносно ОСОБА_1 конфіденційної інформації без його згоди у запиті до Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 адміністративний позов залишити без розгляду.

Ухвалою від 20.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Харківській області про скасування наказів, визнання дій протиправними, поновлення на посаді та відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди і визнання незаконними дій щодо поширення відносно ОСОБА_1 конфіденційної інформації без його згоди у запиті до Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 - залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 03.04.2017 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Харківській області в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача спростувати недостовірні відомості, що містяться в характеристиці для атестації.

Виконуючи вказівку Вищого адміністративного суду, яка викладена в ухвалі від 15.12.2016 року і стосується дослідження питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, Харківський окружний адміністративний суд виходить з таких підстав та мотивів.

За правилами ч.ч.2 і 3 ст.99 КАС України у правовідносинах з проходження публічної служби для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд, проаналізувавши норми законодавчих актів, в яких міститься правовий інститут давності (позовної давності, строку на звернення до суду, строку давності притягнення до кримінальної відповідальності), дійшов до висновку, що приписами матеріальних законів (а саме: ЦК України та КК України) передбачено як зупинення перебігу цього строку, так і його переривання.

Водночас з цим, норми процесуальних законів (КАС України, ГПК України, ЦПК України) та КЗпП України такого правила не містять, а передбачають можливість поновлення строку позовної давності чи визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Про існування спірного наказу відповідача, ДФІ в Харківській області від 28.08.2013р. №11-Д позивач довідався 28.08.2013р. Строк як на судове, так і на можливе, на думку особи, позасудове (адміністративне) оскарження цього наказу скінчився 30.09.2013р. (так як 29.09.2013р. - неділя, тобто вихідний день). До 02.09.2013р., коли почалась хвороба згідно з листком непрацездатності (а.с. 115 т.2), позивач право на оскарження спірного наказу не реалізував. Позивач знаходився на листках непрацездатності з 02.09.2013р. по 13.12.2013р. (а.с. 115-119), став до роботи 16.12.2013р., але на вимогу суду не подав жодних пояснень яким чином розлад здоров'я визначально вплинув на можливість подачі позову.

З 14 по 26 грудня 2013 року (незважаючи на запроваджений законодавцем мінімальний строк давності, юридичну обізнаність позивача як службової особи державного органу контролю тощо) позивач не вчиняв жодних дій відносно оскарження спірного наказу.

Таким чином, всі подальші скарги стосовно вказаного наказу були подані позивачем поза межами визначеного законом строку на оскарження і рішень про поновлення цих строків матеріали справи не містять.

Так, лише 26.12.2013р. позивач склав скаргу на ім'я Голови Державної фінансової інспекції України, у якій порушив питання і стосовно спірного наказу відповідача, ДФІ в Харківській області від 28.08.2013р. №11-Д.

Про існування спірного наказу відповідача, ДФІ в Харківській області від 27.12.2013р. №612-о позивач дізнався 27.12.2013 року. Строк як на судове, так і на можливе, на думку особи, позасудове (адміністративне) оскарження цього наказу скінчився 28.01.2014р.

Починаючи з 03.02.2014р. по 12.02.2014р. позивач перебував на лікарняному, але не подав до суду жодних пояснень та доказів про визначальний вплив стану здоров'я на практичну реалізацію права на судовий захист.

Таким чином, протягом визначеного законом строку позивач не вчинив жодних дій з оскарження цього спірного наказу.

Як встановлено судом і раніше зазначено, 26.12.2013р. позивач склав скаргу на ім'я Голови Державної фінансової інспекції України, у якій порушив питання і стосовно спірного наказу відповідача, ДФІ в Харківській області від 28.08.2013р. №11-Д, і стосовно атестації (а.с.45-51 т.2).

Відповідь на це письмове звернення була надана листом ДФІ України від 27.01.2014р. №24-16/51.

У особисто складеній повторній скарзі від 11.03.2014р. (а.с.53-62 т.2) позивач визнає факт одержання зазначеної відповіді 13.02.2014р.

Таким чином, за правилом ч.4 ст.99 КАС України строк давності на подачу адміністративного позову відносно спірних наказів розпочався 14.03.2014р., а скінчився 14.04.2014р.

Між тим, позивач 11.03.2014р. повторно складає скаргу з цих самих питань і адресує цю скаргу тому ж самому органу - ДФІ України, що не передбачено ні Законом України «Про звернення громадян», ні Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ.

Відповідь на повторну скаргу позивача була надана листом ДФІ України від 01.04.2014р. №24-16/163.

У тексті скарги від 12.04.2014р. позивач повторно порушив питання скасування спірних наказів (а.с.77-84 т.2).

Ці ж самі питання були порушені позивачем і в тексті скарги від 25.04.2014р. (а.с. 85-90 т.2).

Листом від 28.05.2014р. за №24-16/289 ДФІ України повідомила позивача про те, що, по- перше, відповідно до ст.232 КЗпП України не існує досудового порядку врегулювання трудових спорів службових осіб органів державного фінансового контролю, а по-друге, попередньо подані скарги, зокрема, і скарга від 11.03.2014р. не розглядається через повторність подачі.

Отже, зі змісту вказаного листа ДФІ України однозначно вбачається, що і сам лист, і дата його одержання не можуть бути визнані початком перебігу строку на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження спірних наказів як в силу ч.4 ст.99 КАС України, так і з огляду на ст.232 КЗпП України.

Лист ДФІ України від 27.05.2014р. №24-16/285 також не може бути визнаний початком перебігу строку на звернення до адміністративного суду з позовом про скасування спірних наказів, адже наявна у цьому листі (як і в листі від 28.05.2014р. за №24-16/289) згадка про можливість судового оскарження в дійсності означає право особи на оскарження дій і відповідей саме ДФІ України, а не спірних наказів ДФІ в Харківській області.

Додатково суд зауважує, що згідно з ч,4 ст.99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Проаналізувавши положення актів законодавства, суд дійшов висновку, що відносно трудового спору (спору про проходження публічної служби) законодавцем запроваджено лише один єдиний порядок досудового врегулювання - звернення до комісії з трудових спорів відповідно до Кодексу законів про працю України.

При цьому, що ані Закон України «Про звернення громадян», ані Закон України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за предметом правового регулювання та запровадженими механізмами не призначені для захисту трудових прав працівників (суб'єктивних прав публічного службовця), адже в силу приписів і Закону України «Про державну службу», і КЗпП України вирішення питань притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, як і питання оцінки показників службової діяльності працівника є сферою виключних повноважень (дискреції) роботодавця чи уповноваженої роботодавцем особи.

З огляду на викладене, суд зазначає, що звернення особи до неналежного суб'єкта, чи за неналежною процедурою не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку на звернення до суду навіть у випадку, коли такий орган і взяв до розгляду заяву особи та надав відповідь на цю заяву.

Не можуть бути визнані за поважні причини пропуску строку на звернення до суду також і випадки постійного неодноразового подання особою письмових звернень до одного і того ж органу з одних і тих же питань.

Протилежне тлумачення змісту цих норм не виключає ситуації штучного поновлення строку на звернення до адміністративного суду, коли після спливу тривалого часу особа звертається з заявою до органу управління і починає обчислювати строк на звернення до суду з дати отримання відповіді від цього органу.

Харківський окружний адміністративний суд не може залишити поза увагою і правовий висновок Харківського апеляційного адміністративного суду, котрий міститься в ухвалі від 21.10.2014р. (а.с.88-89 т.3) та згідно з яким норми Закону України «Про звернення громадян» не поширюються на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений трудовим законодавством.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.5 ч.1 ст. 155, 165, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Харківській області про скасування наказу від 28.08.2013р. № 11-Д "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", визнання незаконим та скасування наказу від 27.12.2013 р. № 612-о "Про результати повторної атестації від 27.12.2013 року ОСОБА_1." та поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів Державної фінансової інспекції в Харківській області з 30.12.2013року по 20.08.2015 року - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлено 07.04.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.