Справа № 826/27732/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06 квітня 2017 року № 826/27732/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу №826/27732/15 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач/ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС (надалі - відповідач/Митниця), в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії митників Київської міської митниці ДФС М/п «Західна» та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів: №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р., №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/2 від 02.11.2015 р., які безпідставно застосували у своїх рішеннях про коригування митної вартості товарів, другорядний метод, який спричинив матеріальні непередбачені збитки у формі переплати державного мита та ПДВ на суму 533 030,01 грн.;

2. Зобов'язати відповідача повернути залишкові кошти, перераховані на рахунок Київської міської митниці ДФС 533 030,01 грн. на р/р №4100 АТ «Укрсиббанк» МФО 351005, код ЄДРПОУ 3092, 317246, ФОП ОСОБА_1 і судовий збір у сумі 5330,31 грн.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва №826/27732/15 від 15.02.2016 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання з'явились представники позивача, які позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначають, що коригування митної вартості товарів здійснено відповідачем неправомірно, з порушенням норм чинного митного законодавства, як наслідок зазначають, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р., №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/2 від 02.11.2015 р. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, при цьому, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

Зважаючи на неявку в судове засідання відповідача, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та Компанією «NASTIA DA IAKODI-2010» (Продавець) було укладено контракт №1 від 25.08.2015 р. (надалі - Контракт №1), відповідно до якого Продавець зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, а саме: персики свіжі, капуста свіжа, морква свіжа, картопля свіжа, лавровий лист сушений, мандарини свіжі, хурма свіжа, яблука свіжі, ядра горіха фундука, горіх фундука в шкарлупі, гілки рускуса, листя евкаліпту, чай чорний байховий, помідори свіжі, огірки свіжі, слива свіжа, виноград свіжий, груша свіжа, фейхоа свіже, гілки мімози, бамбук, цибуля ріпчаста; часник свіжий, свіжий в кількості, в строки та по ціні, зазначеній в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного Контракту.

Відповідно до п.3.1 Контракту №1 поставка товару здійснюється на умовах CIF - Ільєчівськ, відповідно специфікації №1 або СРТ Київ відповідно специфікації №2, міжнародним правилам поставки «Інкотермс-2000» автомобільним або залізничним транспортом.

Водночас, згідно п.3.2 Контракту №1 товар повинен бути доставлений в строки, відповідно до письмових заявок Покупця, погодженої з Продавцем.

В той же час, в п.3.3 Контракту №1 зафіксовано, що товар повинен супроводжуватися наступними документами, зокрема: рахунок-фактура, транспортна накладна CMR, карантинний сертифікат, митна декларація, сертифікат походження товару (форма СТ-1), посвідчення якості.

В п.4.1 сторони погодили, що ціна та кількість товару, вид транспортного засобу зазначається в специфікаціях до контракту.

Разом з тим, 15.10.2015 р. сторонами було підписано додаткову угоду №1, відповідно до якої, у зв'язку зі змінами умов поставки товару, на виконання умов Контракту №1, п.3.1 було визнано правильним СІР - Київ відповідно до специфікації №1.

Так, при розмитненні товару позивачем було подано до Київської міської митниці ДФС декларації митної вартості, зокрема: №100250002/2015/059771 від 09.10.2015 р., №100250002/2015/059996 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/060119 від 19.10.2015 р., №100250002/2015/060254 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/060415 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/060376 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060382 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060372 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060480 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/06059 від 02.11.2015 р.

При цьому, митна вартість товару була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявлених відомостей додатково до кожної митної декларації було надано наступні документи, зокрема: міжнародну автомобільну накладну; інвойс; специфікацію №2 від 25.08.2015 р.; Контракт №1; договір про надання митного брокера №М741/15 від 24.09.2015 р.; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; сертифікат про походження товару форми СТ-1; копію митної декларації країни відправлення; інформаційний код результатів митного органу (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

Однак, у митного органу виникли сумніви стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, оскільки на думку відповідача, подані документи, які підтверджують митну вартість товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як наслідок відповідачем було відмовлено у прийнятті митних декларацій №100250002/2015/059771 від 09.10.2015 р., №100250002/2015/059996 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/060119 від 19.10.2015 р., №100250002/2015/060254 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/060415 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/060376 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060382 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060372 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060480 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/06059 від 02.11.2015 р., проведено процедуру консультацій з позивачем та електронним повідомленням витребувано додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було запропоновано позивачу, відповідно до ч.3 ст.53 МК України надати додаткові документи, зокрема: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Так, на виконання вимог митного органу щодо надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, позивачем було надано додаткові документи.

Розглянувши надані позивачем додаткові документи, останні були прийняті до уваги митним органом, однак не стали підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, так як не містили всіх відомостей щодо складових митної вартості товарів, внаслідок чого відповідачем було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, зокрема: №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р. №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/1 від 02.11.2015 р.

Згідно із вказаними рішеннями митна вартість товарів була визначена за другорядним методом та скоригована у бік її збільшення.

Не погоджуючись з винесеними відповідачем рішеннями про коригування митної вартості товарів №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р. №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/1 від 02.11.2015 р., вважаючи їх протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 МК України відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно положень ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст.51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч.4 ст.52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у ч.8 цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.8, ч.9 ст.52 МК України).

Водночас, відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч.2 ст.53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 та ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Так, ч.1 та ч.2 ст.54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

В той же час, ч.5 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 - ч.4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 вказаної статті).

Відповідно до ч.12 ст.264 МК України, разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч.7 ст.55 МК України).

Відповідно до ч.8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частиною 9 ст.55 МК України встановлено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Таким чином, як вбачається з вищевикладеного, МК України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В той же час, аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, суд зазначає про наступне.

Відповідно до графи 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р. №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/1 від 02.11.2015 р. «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», приймаючи оскаржувані рішення, відповідач виходив з того, що надані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та є такими, що не підтверджують числових значень складових митної вартості товарів, а тому митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору, внаслідок чого, позивачу було запропоновано надати, у відповідності до ст.53 МК України. додаткові документи.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування наявності розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, відповідачем зазначено, що відповідно до поданої позивачем митної декларації та інвойсу, товар поставлявся на комерційних умовах СРТ-Київ, натомість у митній декларації країни - відправлення зазначено умови СІР-Київ.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів, відповідачем було зазначено, що відповідно до п.3.2 Контракту №1 товар повинен бути поставлений у строки, відповідно до заявки Покупця узгодженого з продавцем.

Суд приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності певних розбіжностей у поданих позивачем до митного оформлення документах, однак, при цьому суд вважає за необхідне зазначити, що митним органом не зазначено, яким чином вказані обставини впливають на митну вартість імпортованого позивачем товару.

В той же час, як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, крім наявності певних розбіжностей в поданих декларантом документах, підставою для коригування митної вартості товарів, стала наявна у митного органу інформація щодо того, що заявлений позивачем рівень митної вартості товарів згідно Контракту №1 у розмірі 0,4 долара США за кг нижчий за рівень митної вартості подібних товарів.

Так, суд вважає за необхідне звернути увагу на наявний в матеріалах справи лист Компанії «NASTIA DA IAKOVI-2010», в якому Продавцем було зазначено, що собівартість одного кілограма хурми, що постачається в Україну ФОП ОСОБА_1 відповідно до Контракту №1 не перевищує 0,40 центів.

Разом з тим, листом про підтвердження експортної ціни, Компанія «NASTIA DA IAKOVI-2010» повідомила про те, що хурму свіжу для продажу на території України в сезоні 2015-2016 років остання поставляє за ціною 0,40 долара США за кг, що свідчить про необґрунтованість вищезазначених доводів відповідача.

Стосовно ж доводів відповідача щодо ненадання позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів, суд вважає за необхідне звернути увагу, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що в силу ч.4 ст.54 МК України саме по собі ненадання документів на вимогу митного органу не є підставою для коригування митної вартості, за відсутності обґрунтування митним органом того, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які конкретно документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 р. (справа №21-498а15), згідно якої Верховний Суд України зазначив, що «митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих ФОП ОСОБА_1 документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В порушення вимог ч.2 ст.55 МК України, відповідачем в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару не зазначено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Враховуючи вищевикладене суд погоджується з доводами позивача щодо протиправності дій відповідача щодо коригування митної вартості товарів, як наслідок, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення Київської міської митниці ДФС №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р. №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/1 від 02.11.2015 р. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача повернути залишкові кошти, перераховані на рахунок Київської міської митниці ДФС, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані

Частинами 1-4 ст.301 МК України встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно з п.1-п.6 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. №1097/14364 (надалі - Порядок №618), для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів, зокрема: а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Водночас, до заяви додаються: аркуші з позначенням « 3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 р. №611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, підготовлений відповідно до п.5 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 р. №611/147, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за №1095/14362, Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, форма якого наведена в додатку 3 до цього Порядку, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України. Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України. Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю.

Відповідно до п.7 розділу III Порядку №618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Згідно із п.11 розділу III Порядку №618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Таким чином, як вбачається з аналізу вищевикладених норм, платник податків у наданий законодавством строк (1095 днів) має право звернутися до контролюючого органу із заявою про повернення помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

В свою чергу, митний орган зобов'язаний перевірити обґрунтованість повернення заявлених сум (встановлення факту переплати) та підготувати або висновок про повернення коштів з його надісланням органам Державної казначейської служби України для повернення суб'єкту господарювання надміру сплачених митних платежів, або письмову обґрунтовану відповідь про відсутність підстав для повернення коштів.

Так, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах №21-29а14 від 15.04.2014 р., №21-268а14 12.11.2014 р., №21-391а14 від 12.11.2014 р., №21-338а14 від 25.11.2014 р., у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Подібний висновок міститься також і в постановах Верховного Суду України №21-207а14 від 25.11.2014 р., №21-3а15 від 24.03.2015 р. та №21-422а15 від 03.11.2015 р.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 і п.2 ч.1 ст.237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Тобто, в даному випадку, обов'язковою умовою для повернення надмірно сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) є заява позивача про повернення таких коштів до якої в обов'язковому порядку повинен бути доданий документ, що підтверджує суму надмірно сплачених митних та інших платежів, який, в даному випадку, є рішенням суду, яке набрало законної сили про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Проте, як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, що не спростовано позивачем, останній до відповідача з відповідною заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів не звертався, крім того, рішення суду про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р. №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/1 від 02.11.2015 р., прийнятих Київською міською митницею ДФС, на даний час, не набрало законної сили, що свідчить про відсутність у позивача, в даному випадку, документу, що підтверджує суму надмірно сплачених митних та інших платежів.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові №21-202а14 від 12.11.2014 р. зазначив, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів з питань: перевірки достовірності документів, що підтверджують країну походження товару, який переміщується на митну територію України; визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у ст.301 МК України, ст.43 ПК України, ст.45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 15.04.2014 р. та 12.11.2014 р. (справи № 21-21а14, №21-201а14 відповідно).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступлення від вищенаведених правових позицій, викладених у висновках Верховного Суду України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна вимога про зобов'язання відповідача повернути позивачу кошти, які були надмірно сплачені до бюджету відповідно до митних декларацій №100250002/2015/059771 від 09.10.2015 р., №100250002/2015/059996 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/060119 від 19.10.2015 р., №100250002/2015/060254 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/060415 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/060376 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060382 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060372 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/060480 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/06059 від 02.11.2015 р. в загальному розмірі 533 030,03 грн. є передчасною та не підлягає задоволенню

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Крім того, відповідно до ст.94 КАС України, судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу частково.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії митників Київської міської митниці ДФС М/п «Західна» щодо коригування митної вартості товарів та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів: №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р., №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/2 від 02.11.2015 р., які безпідставно застосували у своїх рішеннях про коригування митної вартості товарів, другорядний метод, який спричинив матеріальні непередбачені збитки у формі переплати державного мита та податку на додану вартість на суму 533 030,03 грн.;

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 6 090 (шість тисяч дев'яносто) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя І.А. Качур