Справа № 754/3609/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/352/17
Справа №754/3609/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., відповідно до ст. 183-2 КАС України, розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та про зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві, просив суд про визнання дій Відповідача неправомірними,зобов»язання відповідача перерахувати та виплатити йому державну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 23.07.2011 року врахуванням виплачених сум і в подальшому перераховувати його державну і додаткову пенсію, враховуючи зміни прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Ухвалою суду від 21.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині перерахунку та виплати державної та додаткової пенії за віком з 23.07.2011 року по 05.02.2017 року залишено без розгляду.

Стороною відповідача - Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві до суду надано заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1, відповідно до яких дії Управління відповідають вимогам діючого законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом було встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 03.10.2011 року по справі № 2а-6299/11 задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії згідно вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком з урахуванням проведенних виплат.

На виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 03.10.2011 року управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва було перераховано позивачу пенсію за періоди з 02.07.2008 року по 22.07.2011 року та дорахована сума становить 110179.70 грн.

14.06.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України №3401-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» п. 7 ч. 1 якого Прикінцеві положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено п. 4 яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статтей 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і т.д. застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На реалізацію наведеного положення Закону України «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України 06 липня 2011 року прийнята постанова №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, щол фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Оскільки, ні положення Закону «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», ні постанова Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 не скасовані та не визнані не конституційними то кінцевою датою проведення перерахунку доплат які проводяться Пенсійним фондом є 22.07.2011 року. Зазначена постанова Уряду набула чинності з 23.07.2011 року. З чого слідує, що всі виплати позивачу повинні були проводитися до 22.07.2011 року з урахуванням проведених виплат, а в подальшому мають застосовуватися норми постанови Кабінету Міністрів від 06.07.2011 року №745.

Щодо кінцевої дати періоду виконання рішення суду - 22.07.2011 року, то відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 року №745 встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: тим, що належать до 1 категорії інвалідам 1 групи - 30%, інвалідам 2 групи - 20%, інвалідам 3 групи, дітям - інвалідам, а також тим, що страждають внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу -15%.

У всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв»язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою і пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи не можуть бути нижче: для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році: інвалідів 1 групи - 1200.00 грн, 2 групи - 1090.00 грн., 3 групи - 980.00 грн.

Виходячи з викладеного вище, позивачу з 23.07.2011 року по 31.12.2011 року пенсія по інвалідності ЧАЕС по ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нарахована відповідно до вимог постанови КМУ «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 року №745.

З 01.01.2012 року пенсія позивача перерахована відповідно до постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Одже, постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210 яка набрала чинності з 01.01.2012 року встановлено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54 і 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, даною постановою визначено норми щодо пенсійних виплат, які розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідів 2 групи - 160% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Водночас, для підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210 встановлені додаткові пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2 групи - 40%.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, ідо виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно частини першої статті 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, . органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її певні права чи законні інтереси у сфері публічно-правових відносин потребують захисту.

Однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення прав чи інтересів заявника, а ознакою такого порушення є зміна стану його суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, поведінка суб'єкта владних повноважень, яка не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення її можливості їх реалізувати та не покладає на неї певні обов'язки, не може вважатись такою, що порушує права, свободи чи інтереси цієї особи.

Суд звертає увагу, що звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Відтак, навіть якщо поведінка суб'єкта владних повноважень не відповідає діючим нормативно-правовим актами, однак це жодним чином не впливає на права, свободи чи інтереси особи, констатація судом факту незаконності такої поведінки не виконуватиме завдання адміністративного судочинства, що виключає існування підстав для задоволення відповідного позову.

Предметом позову є матеріальний зміст позовних вимог, який проявляється в заінтересованості отримати певне матеріальне благо чи іншим чином захистити порушені права, свободи чи інтереси.

Способи захисту (відновлення) порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб в адміністративному судочинстві визначені частиною четвертою статті 105 Кодекс) адміністративного судочинства України, згідно з якою адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчиняти певні дії; 3) зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення ? відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майни, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, судом не встановлено протиправного втручання відповідача в права та інтереси заявника. Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов»язань з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, постановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів які б спростовували доводи відповідача позивач суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. иходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 159, 160, 162 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та про зобов»язання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу її отримання.

Суддя