Справа № 815/76/15
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/76/15

——————————————————————

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 р.

м.Одеса

Справа № 815/76/15

Категорія: 8.3.2

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів – Єщенка О.В., Вербицької Н.В.

за участю секретаря – Богданової С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» до Ізмаїльської об’єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 01 квітня 2015 ухвалено постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову. Одеським апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Однак, 05 липня 2016 Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу про скасування раніше прийнятих рішень суду першої та апеляційної інстанції та направлення справи для розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

При цьому Вищий суд вказав на необхідність встановлення, під час нового розгляду справи, фактичних обставин, а саме: чи мало місце прострочення сплати узгоджених податкових зобов’язань з податку на доходи фізичних осіб?; чи не перераховано Товариством податок на доходи фізичних осіб до бюджету?

За наслідками повторного розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 20 грудня 2016 ухвалено постанову про відмову Товариству у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час нового розгляду справи представником позивача подані додаткові письмові пояснення (а.с.32-35,45-52 т.2), в яких він не заперечував наявність заборгованості зі сплати податку на доходи фізичних осіб, як по розмірах та й по податкових періодах, його виникнення й необхідності сплати, що визначені в акті перевірки від 27.02.2013 року № 682/1516-1701/33113076 (а.с.11-16 т.1), в зв’язку із чим, відповідно до положень ч.3 ст.72 КАС України вказана обставина вважається встановленою та не підлягає подальшому доведенню, в зв’язку із чим, вказівка суду касаційної інстанції в цій частині вважається виконаною.

В апеляційній скарзі Товариство, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначив, що контролюючий орган та суд не взяв до уваги тієї обставини, що Товариство правильно нарахувало всі податки, а тому, податкове повідомлення-рішення є неправомірним. Стаття 127 ПК України застосована до цих правовідносин безпідставно, оскільки встановлює відповідальність у випадку повторності тих самих дій.

В письмових запереченнях спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

В період з 28 липня 2014 по 08 серпня 2014 ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01 липня 2011 по 30 червня 2014 , за результатами якої складено акт перевірки від 15 серпня 2014 № 682/1516-1701/33113076.

Податковим органом суду першої інстанції надано розрахунок штрафних санкцій (т.1 а.с. 160):

Період

Сума несплати, грн.

Штрафна санкція. %

(згідно ч.І п. 127.1 ст.127

Податкового кодексу

України)

Штрафна

санкція.

грн.

вересень 201 1 р. (термін сплати ЗО. 10.2011 р.)

93.49

50

46,75

березень 2014 р. термін сплати 30.04.2014 р.

4025.53

75

3019.15

квітень 2014 р. термін сплати 3030.05.2014 р.)

РАЗОМ

1073223,30

743494.36

Як у судовому засіданні суду першої інстанції так і в апеляційній скарзі, Товариство погоджувалось з твердженням податкового органу про наявність факту прострочення сплати узгоджених податкових зобов’язань з податку на доходи фізичних осіб у встановлений законом місячний податковий період. Однак, при цьому, стверджувало, що хоч із запізненням, але в повному обсязі перерахувало податок на доходи фізичних осіб до бюджету. А також про те, що ОДПІ, вказуючи про повторне, протягом 1095 днів не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, безпідставно одночасно застосувало штрафні санкції у розмірі 25, 50 та 75 процентів.

Підпунктом 14.1.222. п.14 ст.14 ПК України встановлено, що роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами.

Згідно п.п.163.1.2. ст.163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Підпункт 164.2.1. п.164.2. ст.164 ПК України передбачає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Пункт 168.3. ст.168 ПК України передбачає, що розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем).

Приписами пункту 176.2. ст.176 ПК України встановлено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Пунктом 127.1 ст. 127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Так, в акті перевірки зазначено, що станом на 01 липня 2011 на підприємстві рахувалось 410 найманих працівників, станом на 30 червня 2014 – 232 найманих працівника. Відповідач вважає, що підприємством не виплачена заробітна плата в повному обсязі та рахується заборгованість по виплаті заробітної плати найманим працівникам за перевірений період.

При цьому, до матеріалів справи залучено платіжні доручення (т.1, а.с. 33-50, 125-130), що підтверджують сплату сум за основним платежем у розмірі 1071817 грн. 04 коп..

Підпунктом 126.1 статті 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із п. 115.1 ст. 115 Кодексу у разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.

За одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України (п. 116.2 ст. 116 Кодексу).

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 Кодексу ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені частиною першою цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Зазначена стаття застосовується до платників податків, які не здійснили нарахування, утримання та/або сплату податку та до податкових агентів, які не здійснили нарахування, утримання та/або сплату (перерахування) до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Крім того, передбачений п. 127.1 ст. 127 Кодексу розмір штрафної санкції диференційований залежно від повторності визначення суми податкового зобов'язання з цього податку або зменшення суми бюджетного відшкодування.

При цьому ознаки повторності виникають в тому випадку, коли визначення контролюючим органом податкового зобов'язання або зменшення бюджетного відшкодування відбувається після того, як протягом останніх 1095 днів контролюючим органом вже було вчинено дії зі зменшення бюджетного відшкодування або визначення податкового зобов'язання стосовно одного і того самого платника податків.

Виходячи з цього, суд погоджується з твердженням позивача про необхідність застосування ст. 126 ПК України при розрахунку штрафних санкцій, оскільки санкція зазначеної статті передбачає сплату штрафу за затримку до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, а при затримці більше 30 календарних днів – 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З урахуванням вищевикладеного, підвищені розміри штрафних санкцій, передбачені ст.127 ПК України у випадку, що розглядається – не застосовуються, оскільки контролюючим органом протягом 1095 днів не було вчинено дії зі зменшення бюджетного відшкодування або визначення податкового зобов'язання стосовно Товариства

Таким чином, відповідачем неправомірно розраховано розмір застосованих штрафних (фінансових) санкцій та безпідставно застосовано ст. 127 ПК України.

Одеський окружний адміністративний суд приймаючи рішення за позовом Товариства не врахував вищезазначені вимоги закону та вказівки Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 05 липня 2016, що потягнуло за собою прийняття помилкового рішення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Товариства, підтверджуючи раніше заявлене стосовно визнання факту невчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб, вказав суму штрафних (фінансових) санкцій, яку вони визнають – 268308 грн. 33 коп.

Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…».

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 – скасувати та прийняти нову постанову суду.

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» до Ізмаїльської об’єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити частково.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: