Справа № 819/1342/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 р. № 876/638/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Дудак І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИЛА:

ФО-П ОСОБА_3 звернулася з позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 23.09.2016 року за №ТЕ67/19-01-037/221.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона не використовувала найману працю не облікованого працівника, а тому постанова про накладення на неї штрафу від 23.09.2016 року за №ТЕ67/19-01-037/221 підлягає до скасування. Звертає увагу суду і на те, що єдиною підставою проведення позапланової перевірки у ФОП ОСОБА_3 була Довідка за результатами обстежень дотримання чинного законодавства щодо оформлення трудових відносин та оплати праці, яка у свою чергу не може слугувати належною та достатньою підставою проведення позапланової перевірки.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 23.09.2016р. №ТЕ 67/19-01-037/221.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Управління Держпраці в Тернопільській області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 серпня 2016 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено цивільно-правовий договір про надання маркетингових послуг в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1, строком з 16.08.2016 р. по 16.09.2016 р. Цього ж дня додатковою угодою до даного Договору внесено зміни в частині предмету Договору, де визначено, що обов'язком ОСОБА_4 є зобов'язання по здобутті навичок з реалізації товарів, а також здійснення продажу товарів в межах магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" за адресою АДРЕСА_1, в строк з 16.08.2016р. по 31.08.2016р.

На адресу Управління Держпраці у Тернопільській області надійшов лист Управління економіки, промисловості та праці Тернопільської міської ради від 22.07.2016р. № 17.2-653 та Довідка за результатами обстежень дотримання чинного законодавства щодо оформлення трудових відносин та оплати праці, проведених комісією 12.07.2016 року.

З метою реалізації вимог даного листа Управління отримало погодження Державної служби України з питань праці від 08.08.2016р. № 8264/4/4.2-дп-16 на проведення позапланової перевірки у ФОП ОСОБА_3

Згідно наказу від 30.08.2016 р. № 276 та направлення від 30.08.2016 р. № 199 у період з 31.08.2016 р. по 05.09.2016 р. було проведено позапланову перевірку стану дотримання законодавства про працю та перевірки фактів по результатах обстеження.

05.09.2016 року контролюючим органом було складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №19-01-037/221, яким встановлено порушення ст.ст. 24, 106, 107, 115, 253, 255 КЗпП, вимоги Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Поряд з цим, головним державним інспектором Управління Держпраці у Тернопільській області було складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.09.2016р. №19-01-037/160 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП, який передано на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21.11.2016року у справі №607/10089/16-п провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.09.2016р. №19-01-037/160 - закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі акту перевірки за №19-01-037/221 від 05.09.2016 року в.о. начальника Управління Держпраці у Тернопільській області виніс постанову від 23.09.2016 року за №ТЕ 67/19-01-037/221 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_3 в розмірі 43500 гривень, на підставі ч. 2 ст. 265 КЗпП України - за порушення вимог трудового законодавства.

Відповідно до п.1 зазначеної постанови ФОП ОСОБА_3 з 05.07.2016 р. по 12.07.2016р. та з 16.08.2016 р. по 31.08.2016 р. використовувала працю громадянки ОСОБА_4, яка працювала продавцем, без укладення трудового договору і повідомлення Державної фіскальної служби, відповідно до Порядку повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Згідно з пп. 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. До затвердження порядку проведення перевірок за дотримання законодавством про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю діє "Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів", затверджений наказом Міністерства соціальної політики України 02.07.2012 року за № 390 (далі Порядок № 390).

У відповідності до пункту 2 Порядку № 390, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", що прямо передбачено п. 3 зазначеного Порядку.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З матеріалів справи вбачається, що при проведенні перевірки у позивача було встановлено факт порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, тобто працівник був допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом.

Згідно пояснень громадянки ОСОБА_4, на роботу за конкретною кваліфікацією чи професією в магазин ФОП ОСОБА_3 не влаштовувалась та не приймалась, жодні трудові обов'язки їй не роз'яснювались, перебування в магазині по табелю обліку робочого часу не фіксувалось, навички по реалізації товарів отримувала під час надання маркетингових послуг з метою збільшення обсягу реалізації товарів та аналізу шляхів вдосконалення торгівлі, які були обумовлені укладеним короткотерміновим договором про таке, відтак виконання нею взятих на себе зобов'язань не носили характеру трудових відносин, оскільки за виконану роботу вона отримала лише грошову винагороду в розмірі 635,50 грн. на підставі акту здачі-прийняття фактично виконаних робіт.

ФОП ОСОБА_3 не порушувала вимог КЗпП України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», оскільки у період, зазначений у постанові про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами МТЕ 67/19-01-037/221 ОСОБА_4 в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 не перебувала, а виконувала роботу на умовах цивільно-правового договору, тому і вимоги трудового законодавства в частині повідомлення територіальних органів Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, здійснення загальнообов'язкового державного соціального страхування, забезпечення гарантії реалізації працівнику своїх прав та виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на ОСОБА_4 не поширювались.

Отже, між гр. ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 мали місце виключно одноразові цивільно-господарські відносини, які виключали наявність умов та обов'язків трудового договору чи трудових відносин, оскільки не було: оформлення трудового договору (наказу); табельного обліку робочого часу; ознайомлення з функціональними обов'язками та трудовими правами; укладення договору про індивідуальну чи колективну матеріальну відповідальність; виплати заробітної плати чи винагороди з нарахуванням та сплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і податку з прибутку, що виключає поширення норми трудового законодавства на ці відносини.

Відтак, враховуючи дійсно встановлені обставини справи, всебічно та прискіпливо проаналізовані зібрані документальні докази, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що рішення Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу в сумі 43500 гривень було явно упередженим та неспівмірним виявленому, відтак підлягало безумовному скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року у справі №819/1342/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: О.І. Довга

І.І. Запотічний

Повний текст ухвали виготовлено 10.04.2017 року