Справа № 359/7171/16-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/7171/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Вознюк С.М.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Кравченко Л.А.

За участі представника позивача: Шабаш Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.17р. у справі №359/7171/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про скасування постанови

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду про скасування постанови про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень від 13.05.14р. №84.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.17р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що позивачем порушено вимоги законодавства у сфері здійснення міжнародних пасажирських перевезень; таке порушення зафіксовано документально та не спростоване позивачем, а тому застосування передбаченої законом відповідальність у вигляді штрафу - обґрунтоване та правомірне.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем винесено постанову про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень №84 від 13.05.14р., якою за порушення вимог ч.1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних перевезень» до позивача застосовано відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності слугувало виявлене порушення у сфері здійснення міжнародних пасажирських перевезень, а саме: перевізником не виконано обов'язку перевірки перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, що призвело до перевезення через державний кордон України 03.05.14р. о 19 год. 05 хв., рейсом №782 за маршрутом «Амман-Київ», у пункті пропуску «Бориспіль» м. Бориспіль, відкритий для міжнародного повітряного сполучення, без необхідних документів для в'їзду до держави прямування - України одного пасажира, а саме: гр. Палестини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, документованого закордонним паспортом громадянина Палестини НОМЕР_1, без візи України, що не дає йому право для в'їзду в Україну.

Порушення задокументовано шляхом оформлення протоколу від 03.05.14р. №921600, який було вручено посадовій особі позивача - ОСОБА_4 під розписку.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено процедурні порушення, а саме вручено протокол не уповноваженій особі позивача та розглянуто справу про порушення правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень без представника позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.04.03р. № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 статті 19 Закону № 661-IV на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду, а також здійснення фіксації біометричних даних іноземців та осіб без громадянства під час здійснення прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду.

За змістом п.п.2,3,6 Правил оформлення віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 567, віза - наданий уповноваженим органом України в установленій законодавством формі дозвіл, необхідний для в'їзду або для транзитного проїзду через територію України протягом відповідного строку.

Паспортний документ - виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН документ, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця чи особу без громадянства, надає право на в'їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Уповноваженими органами, що мають право надавати та оформляти візу, є: дипломатичне представництво або консульська установа України; департамент консульської служби МЗС; представництво МЗС на території України.

Департамент консульської служби МЗС або представництво МЗС на території України оформляє візи в пункті пропуску через державний кордон іноземцям та особам без громадянства, що не змогли завчасно оформити візи в дипломатичному представництві або консульській установі України та мають поважну причину невідкладно в'їхати в Україну у випадках: 1) з дипломатичною або службовою метою за клопотанням органів державної влади України; 2) з метою ліквідації наслідків надзвичайної ситуації в Україні за клопотанням МНС; 3) з метою невідкладного медичного лікування або участі в похованні близького родича, що підтверджено відповідними документами; 4) у разі необхідності транзитного проїзду через територію України членів екіпажів іноземних суден, що перебувають в українських портах, за наявності виписки із суднової ролі; 5) з метою активізації взаємодії у галузі культури та спорту, а також забезпечення інтересів у сфері зовнішньої політики або інших сферах, які є життєво важливими для суспільства, або з гуманітарних питань. Порядок в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну із зазначеною метою встановлюється МЗС.

За змістом статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців» від 22.09.11р. № 3773-VI, в'їзд в Україну та виїзд з України здійснюється: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Акредитовані в Міністерстві закордонних справ України працівники дипломатичних представництв, консульських установ, представництв міжнародних організацій, представництв держав при міжнародних організаціях, які мають штаб-квартиру в Україні і відповідно до статутних документів таких організацій чи відповідних міжнародних договорів України користуються дипломатичними привілеями та імунітетом, а також члени їх сімей можуть в'їжджати в Україну за паспортними документами та акредитаційними картками.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що в Україну без віз можуть в'їжджати лише особи за дипломатичними паспортними документами акредитовані в Міністерстві закордонних справ України або ж у разі встановлення міжнародним договором України безвізового режиму.

Як свідчать обставини справи, 03.05.14р. о 19 год. 05 хв., рейсом №782 за маршрутом «Амман-Київ», у пункті пропуску «Бориспіль» м. Бориспіль, позивачем здійснена спроба перевезення через державний кордон України до держави прямування пасажира, документованого дипломатичним паспортним документом громадянина Палестини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якому відсутня віза.

У громадянина Палестини відсутні дипломатичні паспортні документи акредитовані в Міністерстві закордонних справ України, які б надавали йому право безвізового режиму в'їзду; чинні міжнародні договори укладені між Україною та Палестиною не передбачають безвізового в'їзду громадян Палестини в Україну незалежно від паспортного документу.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 10.01.02р. № 2920-III «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Разом з цим, незважаючи на обов'язок перевізника вживати заходи щодо перевірки наявності у пасажирів документів необхідних для в'їзду до приймаючої держави, а також наявність права перевізника відмовити у перевезенні пасажира, документи якого не оформлені належним чином, позивачем не було вжито необхідних заходів щодо перевірки наявності у пасажира необхідних для в'їзду в Україну документів та не використане право на відмову у перевезенні такого пассажира, чим порушено вимоги ч.1 ст. 1 Закону № 2920-III.

Позивач не спростовує виявлене відповідачем порушення ним вимог законодавства у сфері здійснення міжнародних пасажирських перевезень, проте зазначає, що відповідачем допущено процедурні порушення, які полягають у тому, що протокол вручено не уповноваженій особі позивача та справу про порушення правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень розглянуто без представника позивача.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, такими, що не спростовують факт вчинення правопорушення, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, службовою особою відповідача, у відповідності до вимог ст. 3 Закону № 2920-III відносно позивача був складений протокол від 03.05.14р. №921600 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, у якому зафіксовано суть порушення. Розгляд справи був призначений на 13 травня 2014 року. Протокол складений у присутності уповноваженого представника позивача - ОСОБА_4, який отримав копію протоколу, що підтверджується його підписом.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2920-III, справа про правопорушення розглядається в присутності представника перевізника. В разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення представника про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Згідно наданої позивачем довідки від 23.01.17р. №2/17-02 (а/с 58) вбачається, що ОСОБА_4 у період з 06.03.14р. по 14.05.15р. працював на посаді начальника відділу контролю якості АБ, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що особа яка була присутня під час складання протоколу є неналежним представником позивача, а відтак - відсутні підстави вважати, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

За наведених обставин та правових норм, колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення оспорюваної постанови, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст.195, 196, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.17р. у справі №359/7171/16-а - задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.17р. у справі №359/7171/16-а скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст постанови складений: 05.04.2017

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

ОСОБА_6