Справа № 344/15754/16-а
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/320/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В., Прокопів С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності щодо відмови у перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення" за 2016 рік протиправною; зобов"язання здійснити перерахунок та виплату 4 730,00 грн. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення" у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат з врахуванням раніше виплачених сум, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності щодо відмови у перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення" за 2016 рік протиправною; зобов"язання здійснити перерахунок та виплату 4 730,00 грн. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення" у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат з врахуванням раніше виплачених сум, мотивуючи тим, що він має статус учасника бойових дій та наділений пільгами, встановленими ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в якій передбачено щорічну виплату до 5 травня одноразової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Відповідач здійснив виплату у розмірі 920,00 грн. Звернувся до відповідача за роз'ясненням щодо проведення таких вилат та отримав відповідь №Г/3072 від 21.10.2016 року, згідно якої виплата грошової допомоги у розмірі 920,00 грн. проводилась у відповідності з Постановою КМУ №141 від 02.03.2016 року. Однак, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 01.05.2016 року становить 1130,00 грн. Таким чином, йому була недоплачена грошова допомога в розмірі 4730,00 грн. Просив визнати бездіяльність відповідача щодо перерахунку зазначеної допомоги протиправною, зобов'язати відповідача провести перерахунок, та виплатити йому 4 730,00 грн. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений адміністративний позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечила з підстав, викладених в поданому до суду 12.12.2016 року письмовому запереченні, просила відмовити в позові в повному обсязі (а.с.12, 13).

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 24.02.2015 року позивач ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 7).

Згідно відповіді №Г/3072 Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.10.2016 року позивача повідомлено, що виплата разової грошової допомоги у 2016 році проводилась відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" та здійснювалася йому як учаснику бойових дій в розмірі 920,00 грн. (а.с. 6).

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" викладені в новій редакції положення ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до яких щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Однак, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року наведені положення визнані неконституційними. А тому з 22.05.2008 року відновлено дію ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка встановлює розмір грошової допомоги учасників бойових дій - п'ять мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-ХІІ від 22.10.1993 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, втсановлених законом про Державний бюджет України.

Законом України № 79-VIII від 28.12.2014р. "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Бюджетного кодексу України доповнено нормою п.26, згідно якої положення ст.ст.12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п.1 Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Статтею 95 Конституції України встановлено, що бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Як вбачається із правової позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 2б.12.2011р. № 20-рп/2011, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.І ст.17 Конституції Україниі є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч.З ст.46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст.21 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду від 25.01.2012 року №1-11/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст.1, ч.1-3 ст.95, ч.1 ст.95, ч.2 ст.96, п.п.2, 3, 6 ст.116, ч.2 ст.124, ч.1 ст.129 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України, п.2 ч.1 ст.9 КАС України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади , виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України врегульовує порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Закріплений у ст.8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, яка мвідповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії, соціальної допомоги узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі "Валентина Никанорівна Великода проти України", яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що першою і найважливішою вимогою ст.1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення" в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України здійснена правомірно, а тому в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення", Закону України № 79-VIII від 28.12.2014р. "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", ст.ст. 6-12, 71, 72 КАС України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності щодо відмови у перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення" за 2016 рік протиправною; зобов"язання здійснити перерахунок та виплату 4 730,00 грн. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення" у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат з врахуванням раніше виплачених сум - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Пастернак І.А.