Справа № 750/2873/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2873/17
Провадження № 2-а/750/577/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем Разумейко К.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач обґрунтував свій позов тим, що він не порушив правил дорожнього руху, а відповідачем не були зясовані і не доведені обставини, які б свідчили про наявність в його діях проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Зокрема, позивач у позові зазначив, що він дійсно здійснив рух на жовтий сигнал світлофора, але проїхав його у відповідності до правил дорожнього руху, а саме п.8.11, який дозволяє рух на жовтий сигнал світлофора з метою уникнення екстреного гальмування. Позивач зазначив, що був осліплений сонцем і побачив жовтий сигнал світлофора практично на самому перехресті та, оцінивши ситуацію, продовжив рух, не створивши цим ніяких перешкод. Також позивач послався на порушення під час розгляду справи, оскільки за його клопотанням не відкладено розгляд справи для залучення захисника і справу розглянуто на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу патрульної поліції, як розтлумачив Конституційний Суд України у рішенні №5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача проти позову у судовому засіданні заперечувала, посилаючись на те, що постанову інспектором винесено на законних підставах, позивачу були розяснені права, які також надруковані на звороті бланку постанову, позивач отримав її копію, а факт вчинення позивачем правопорушення доводиться фіксацією правопорушення за допомогою відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі поліцейського.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази, оглянувши матеріали фіксації правопорушення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №159220 від 08.03.2017 позивач в м.Чернігові на перехресті проспекту Перемоги та вулиці Мстиславської, керуючи автомобілем НОМЕР_1 ВХ, здійснив рух на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 (г) Правил дорожнього руху. На підставі ч.2 ст.122 ОСОБА_4 відносно позивача винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою накладено штраф в розмірі 425 грн.

З відеозапису з місця події, що здійснений за допомогою відеореєстатора, встановленого у патрульному автомобілі, дослідженого в судовому засіданні, підтверджено скоєння позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, вбачається рух на початку перехрестя на жовтий сигнал світлофору.

Позивач в судовому засіданні не заперечував, що здійснив рух на жовтий сигнал світлофора, проте вважає, що проїхав перехрестя з дотриманням п.8.11 ПДР, так як був осліплений сонцем і одразу не побачив сигнал світлофора, а тому закінчив проїзд перехрестя, не створюючи нікому перешкод та не вдаючись до екстреного гальмування.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами 1,2,3,5 і 6 статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами 1,2 і 3 статті 122,частиною1 статті 123, статтею 124-, статтями 125, 126,частинами 1,2,3 статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами 6 і 11 статті 133-1, частинами 1,2 і 3 статті 140 ОСОБА_4.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 ОСОБА_4, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інстркції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено ОСОБА_4) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається ОСОБА_4), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії ДР №159220 за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пп. "ґ" п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема - жовтий забороняє рух.

Згідно з ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з адміністративного позову, свої вимоги про скасування оскаржуваної постанови позивач також обґрунтовує тим, що відповідач порушив процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані порушення полягають у тому, що йому не було забезпечено можливості скористатися юридичною допомогою і справу розглянуто за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 ОСОБА_4 справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 ОСОБА_4 органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1-3 ст. 122 ОСОБА_4. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 ОСОБА_4 передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 ОСОБА_4 у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 ОСОБА_4 виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи своє право на отримання юридичної допомоги, позивач посилається на ст. 268 ОСОБА_4, яка встановлює права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Як раніше зазначалося, у даному випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV ОСОБА_4, не здійснювалося. Постанова від 8 березня 2017 року серії ДР № 159220 була складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено ч. 4 ст. 258 ОСОБА_4.

ОСОБА_1 того, проаналізувавши рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, на яке посилається позивач щодо протиправності застосування відповідачем скороченої процедури провадження у справі (за місцем вчинення правопорушення), суд враховує, що висновки Конституційного Суду України про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 ОСОБА_4, стосуються виключно випадків застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 ОСОБА_4.

ОСОБА_4, зокрема, ст. 258 зазнали змін вже після вказаного рішення Конституційного Суду України, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції законодавцем було розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Такі зміни є чинними та не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України (ст. 122 ОСОБА_4) на місці вчинення такого правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем були дотримані вимоги ОСОБА_4 при розгляді справи, ним було розяснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи відповідачем вчинено не було.

За таких обставин, посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 268 ОСОБА_4 є необґрунтованими, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

С у д д я