Справа № 542/514/16-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 р.Справа № 542/514/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.02.2017р. по справі №542/514/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області

про скасування постанови адміністративної комісії при виконкомі Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за № 1 від 07.04.2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в якому, з урахуванням доповнень, просив:

- визнати неправомірними дії адміністративної комісії виконавчого комітету Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП);

- визнати протиправною та скасувати Постанову № 1 у справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії виконавчого комітету Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 07.04.2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 152 КУпАП;

- провадження по адміністративній справі закрити;

- стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що постановою № 1 від 07.04.2016 року адміністративної комісії при виконкомі Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП до штрафу в розмірі 340 гривень. Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності складений за його відсутності, поза межами належного йому домогосподарства, письмових пояснень у нього не відбирали, протокол не підписував, його не повідомлялося про дату розгляду адміністративної справи. Постанову адміністративної комісії не було оголошено, він її отримав 14.04.2016 року. В постанові відсутні пояснення свідків, фото та відеоматеріали та інші докази. Тому позивач вважає, постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.02.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.02.2017 року та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про правомірність оскаржуваних дій відповідача та законність постанови у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 152 КУпАП. Зазначив, що судом не було надано належної правової оцінки доводам позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності позивача, адміністративна комісія сільської ради створена в супереч вимогам чинного законодавства, зміст оскаржуваної постанови не відповідає ст.283 КУпАП, а норми Правил благоустрою населених пунктів Руденківської сільської ради Новосанжарського району та Закону України «Про благоустрій населених пунктів» не підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні. Разом з тим, враховуючи, що відповідач не позбавлений можливості направити іншого представника, у зв'язку з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи визначених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вказаної заяви, та як наслідок, відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що згідно протоколу серії ПО № 001000 від 22.03.2016 року, складеного інспектором поліції Новосанжарського ВП Фесенком С.О. встановлено, що позивач 22.03.2016 року о 12 год. 00 хв. за місцем мешкання порушив розділ 4. п. 1 Правил благоустрою Руденківської сільської ради від 18.09.2006 року, а саме захаращував та складав на паркан сусіда ОСОБА_3 будівельні матеріали, дошки, колеса, тощо, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КУпАП (а.с. 11).

Відповідно до протоколу № 1 засідання адміністративної комісії при виконкомі Руденківської сільської ради від 07.04.2016 року, за наслідками розгляду адміністративного матеріалу по факту складування будівельних матеріалів та сміття громадянином ОСОБА_1 на межі з домогосподарством ОСОБА_3, вирішено визнати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ознаками ст. 152 ч 1 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 340 гривень (а.с. 10).

Згідно постанови № 1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 07.04.2016 року, розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 152 ч 1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн. (а.с. 9).

Позивач, не погодившись із правомірністю дій відповідача про накладення адміністративного стягнення та законністю вищевказаної постанови, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова відносно позивача є законною, прийнята повноважним складом адміністративної комісії при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, всебічно, повно та об'єктивно з'ясовано усі обставини справи, правомірно встановлено факт здійснення позивачем захаращування території, за участю правопорушника та його захисника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно із преамбулою до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частина 1 статті 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У відповідності до ч.1 ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до п.п. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України "Про благоустрій населених пунктів".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"встановлено, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Також, положеннями вказаної статті визначено, що утримання в належному стані території - це використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою.

Згідно ст.2 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", система благоустрою населених пунктів включає, крім іншого: 1) управління у сфері благоустрою населених пунктів; 2) визначення суб'єктів та об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів; 3) організацію благоустрою населених пунктів; 4) стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів; 5) фінансове забезпечення благоустрою населених пунктів; 6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно ч. 1 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, крім іншого, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів та затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, серед іншого, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів та організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях (ч. 2 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам'ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об'єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів; 5) допускати на об'єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч.2 ст.17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (ч. 4 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Так, згідно ч.1 ст. 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", правила благоустрою території населеного пункту-це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Згідно рішення Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 18.09.2006 року затверджено Правила благоустрою території Руденківської сільської ради (а.с. 67).

Відповідно до п. 3 п.п. 6 Правил благоустрою населених пунктів на території Руденківської сільської ради, благоустрій присадибної ділянки проводиться її власником або користувачем цієї ділянки, а відповідно по п. 4 п.п. 1 відповідальним посадовим особам підприємств, установ і організацій, а також громадянам забороняється захаращувати території матеріалами, сміттям, побутовими відходами, відходами виробництва, накопиченням снігу, криги, тощо (а.с. 68-73).

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», законодавство з питань благоустрою населених пунктів складається з цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Таким чином, виходячи з аналізу вказаних нормативно правових актів, колегія суддів вважає, що факт порушення особою п. 4 п.п. 1 Правил благоустрою Руденківської сільської ради, є порушенням законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

За змістом ч. 1 ст. 9 та ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 152 КУпАП, ознаками адміністративного правопорушення є порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Положеннями вищевказаної статті Кодексу передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, серед іншого, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162 3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9, 173 - 173-2, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).

Отже за порушення передбачене ст. 152 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення може складатися посадовими особами поліції.

Згідно протоколу серії ПО № 001000 від 22.03.2016 року, складеного інспектором поліції Новосанжарського ВП Фесенком С.О. вказано, що позивач відмовився від надання пояснень та від підписання протоколу. Дана обставина підтверджена підписами понятих.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірного складання протоколу за відсутності позивача.

Згідно положень статті 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, серед іншого, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

У відповідності до ст.218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад наділені повноваженнями по розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.152 цього Кодексу.

У підпункті чотири пункту «б» статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження як розгляд справ про адміністративні правопорушення, віднесені законом до їх відання; утворення адміністративних комісій та комісій з питань боротьби зі злочинністю, спрямування їх діяльності.

Пунктом 2 Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 5540-XI від 09.03.1988 передбачено, що адміністративні комісії розглядають усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених відповідно до чинного законодавства до компетенції інших органів (службових осіб) та забезпечують своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством, виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Згідно рішення № 1 Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 18.11.2015 року утворено адміністративну комісію при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради (а.с. 50), яка в своїй діяльності керується положенням про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради (а.с. 52-56).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративна комісія при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради мала встановлені законом повноваження на розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та винесення оскаржуваної постанов.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправомірності розгляду справи адміністративною комісією при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради, через створення даної комісії з порушенням вимог діючого законодавства, є необґрунтованими.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Доказів, які б свідчили про її невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, позивач ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного провадження не надав.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач разом із захисником був присутній на засіданні комісії під час розгляду адміністративного матеріалу та надавав свої пояснення, тобто не був позбавлений встановленого законом права на доведення своєї правової позиції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Натомість позивач, не довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини та докази, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку щодо обґрунтованості накладення на позивача адміністративного стягнення на підставі оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що постанова Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.02.2017р. по справі №542/514/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.02.2017р. по справі №542/514/16-а за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про скасування постанови адміністративної комісії при виконкомі Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за № 1 від 07.04.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Мельнікова Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений 07.04.2017 р.