Справа № 825/255/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/255/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Кривді В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі за її позовом до Відділу з питань державної реєстрації Щорської районної державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про: визнання протиправним рішення державного реєстратора Щорської районної державної адміністрації Чернігівської області Терехова Віктора Володимировича від 04.01.2017 року щодо реєстрації речового права на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_3; зобов'язання відповідача скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, здійснене згідно запису № 18467697 від 29.12.2016 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на її думку, постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позову у повному обсязі. При цьому апелянтка посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративного суду. Перевіривши повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч.1 ст. 3 КАС України). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Згідно вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.12.2014 року у справі № 21-530а14. Крім того, згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка оскаржує правомірність права власності спірного нерухомого майна ОСОБА_3 і, шляхом пред'явлення даного позову, намагається досягти захисту свого права на володіння цього ж майна.

Таким чином, позивачка, як власник, може здійснювати будь-які дії відносно свого майна, в тому числі його реєстрацію. В свою чергу, третя особа, виступаючи орендарем, також володіє правами на це майно. Отже, вказаний спір є результатом правових відносин, які регулюються цивільним законодавством. До того ж, в судовому засіданні представник позивачки надав копії позовної заяви та ухвали від 27 березня 2017 року про відкриття провадження в цивільній справі №749/360/17 про повернення оспорюваного майна. Аналізуючи вищевикладене, зазначений спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері саме публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, а тому, якщо позивач вважає, що його право власності порушено іншими особами, захист цього права повинен здійснюватись у спосіб, визначений цивільним судочинством у місцевому загальному суді.

За вказаними обставинами, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_2 позов, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного, в зв'язку з чим провадження по справі підлягає закриттю. Враховуючи вищевикладене, апеляційна інстанція зобов'язана закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року - скасувати, провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 05.04.2017 року.

Головуючий-суддя: І.В. Саприкіна

Судді: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.