Справа № 551/141/17
Суддя: Сиволап Д. С.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 551/141/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року 05 квітня 2017 року

Шишац ький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Кулинченко О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Шишаки Шишацького району Полтавської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Яреськівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Шишацького районного суду з позовом до Яреськівської сільської ради про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 17 січня 2017 року звернувся до Яреськівської сільської ради із письмовою заявою про надання йому 4-х земельних ділянок різного цільового призначення. Натомість на момент подачі адміністративного позову відповідь на своє звернення не отримав.

В звязку з цим просив суд визнати дії відповідача щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_3 від 17.01.2017 року незаконними, зобовязати відповідача надати відповідь на вказану заяву.

В судове засідання позивач не зявився, уповноважив на представлення своїх інтересів ОСОБА_1 (а.с.12)

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, наголошував на тому, що відповідь на звернення була надана відповідачем поза межами строків визначених законодавством, крім того позивача у відповіді не проінформовано про прийняте сільською радою рішення в частині питання виділення йому земельних ділянок для ведення городництва та особистого селянського господарства.

Представник відповідача позов визнала частково, погодилась з тим, що відповідь на звернення позивача була надана з запізненням, що повязано з тривалим часом виготовлення протоколів сільської ради.

Третя особа в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, згідно посвідчення серії АА № 167683 від 21 листопада 2015 року позивач ОСОБА_3 є учасником бойових дій (а.с.37).

17 січня 2017 року позивач ОСОБА_3 подав до Яреськівської сільської ради письмову заяву про надання йому, як учаснику бойових дій (АТО) 4-х земельних ділянок різного цільового призначення, а саме: для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва в межах с. Яреськи і для ведення особистого селянського господарства в межах Яреськівської сільської ради (а.с.6).

Не отримавши відповідь на своє звернення, позивач 06 березня 2017 року звернувся до суду із позовом до Яреськівської сільської ради про визнання незаконними дій відповідача та зобовязання вчинити дії по наданню відповіді на його звернення від 17.01.2017 року (а.с. 2-5).

Рішенням 16 сесії 7 скликання Яреськівської сільської ради від 21 лютого 2017 року заява позивача ОСОБА_3 про виділення земельних ділянок була частково задоволена (а.с.22), а 14 березня 2017 року йому направлено письмову відповідь на його заяву від 17.01.2017 року. В якості додатка до відповіді долучено копію вищевказаного рішення сільської ради (а.с.21).

З змісту даних документів вбачається, що вищевказаним рішенням ОСОБА_3 надано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Яреськи орієнтовною площею 0,15га та земельну ділянку для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12га, а також надано дозвіл на виготовлення проектів із землеустрою. У наданні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відмовлено через відсутність вільних земель.

При цьому зазначене у заяві позивача клопотання про виділення йому земельної ділянки для ведення городництва не розглядалась та залишено без відповіді, а отже надана відповідачем позивачу відповідь на його звернення є неповною.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96-ВР) заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Частиною 2 вказаного Закон № 393/96-ВР визначено, що законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Таким чином положення Закону № 393/96-ВР та ст. 122 ЗК України в частині подання громадянами клопотань, про безоплатну передачу у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, як різновиду звернень та строків розгляду таких клопотань органічно співвідносяться між собою та жодним чином не суперечать один одному.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Подане позивачем 17 січня 2017 року звернення (клопотаня) не є таким, що не підлягає розгляду та вирішенню відповідно до положень ст. 8 Закону № 393/96-ВР.

Таким чином, розглядаючи звернення позивача у термін понад 45 днів та не надаючи йому у передбачені ст. 122 ЗК України та ст. 20 Закону № 393/96-ВР строки відповідь за результатами розгляду, відповідач порушив вимоги Закону України № 393/96-ВР, а отже позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

В той же час до моменту винесення судом рішення у справі відповідач самостійно вжив дії направлені на усунення допущених ним порушень та розглянувши звернення позивача 14 березня 2017 року направив йому відповідь за результатами розгляду.

При цьому зважаючи, що надавши неповну відповідь на звернення позивача відповідач залишив без розгляду клопотання останнього про виділення йому земельної ділянки для городництва, суд вважає, що відповідач не в повній мірі виконав вимоги законодавства України про звернення громадян, а отже позовну вимогу про зобовязання відповідача на вчинення дій необхідно задовольнити частково саме в цій частині.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Від сплати судового збору за подання позовної заяви позивач звільнений на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.37).

Незважаючи на те, що представником позивача ОСОБА_1 надано копію договору про надання правової допомоги від 07.11.2016 року, укладеного між ним та позивачем, а також розрахунок виконаних ним у справі робіт на загальну суму 5300 грн., жодних належних та допустимих доказів того, що вказані кошти були сплачені позивачем його представнику матеріали справи не містять, а отже вказані витрати є документально не підтвердженими та стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 94, 128, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Яреськівської сільської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Яреськівської сільської ради в частині несвоєчасного надання відповіді на письмове звернення ОСОБА_3 від 17 січня 2017 року та повноти наданої відповіді.

Зобовязати Яреськівську сільську раду надати відповідь на письмове звернення ОСОБА_3 від 17 січня 2017 року в частині клопотання про виділення йому земельної ділянки для ведення городництва.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію постанови направити учасникам судового розгляду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії її повного тексту до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шишацький районний суд Полтавської області.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області ОСОБА_4