Справа № 303/1387/17
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/1387/17-а
Номер рядка статистичного звіту - 21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Штець І.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгород та Мукачево ОСОБА_2, Головного управління патрульної поліції в Закарпатській про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 704562 від 14.02.2017 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенантом поліції ОСОБА_2, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Також просить провадження по справі закрити. Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_1 14.02.2017 року о 23 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія», д.н.з АО 2137 ВН, на вул. Ужгородській в м. Чоп не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимогу п. 8.4.«В» Правил дорожнього руху. При цьому позивач зазначає, що відразу повідомив працівників поліції, що це помилка, оскільки під час руху на .вул. Ужгородській в м. Чоп він зробив повну зупинку на знак «Stop». При цьому позивач зазначає, що ним були подані пояснення при винесенні оскаржуваної постанови, однак такі пояснення працівником поліції взяті до уваги не були. Крім того зазначає, що зі змісту постанови про адміністративне правопорушення, така будь-яких відеодоказів не містить. Зважаючи на це ОСОБА_1 вважає, що його було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, жодних доказів на підтвердження адміністративного правопорушення немає. Враховуючи вищезазначені обставини постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при складанні протоколу та розгляді справи не були зясовані і не доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення у звязку з чим така підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату час і місце розгляду справи, повідомлялися належним чином, заперечень проти адміністративного позову не надали.

Разом з тим, суд вважає що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачів належним чином про час і місце розгляду судової справи з їх участю та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому можливо розглянути справу без участі відповідачів відповідно до положень ст. 128 КАС України з урахуванням того, що відповідачі є субєктами владних повноважень.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені докази та зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенанта поліції ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень. Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_1 14.02.2017 року о 23 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія», д.н.з АО 2137 ВН, на вул. Ужгородській в м. Чоп не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Зазначеним ОСОБА_1 порушив п. 8.4.«В» Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Диспозицію ч. 1 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність зокрема за порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п.п. 8.1., 8.2. Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. При цьому дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Пунктом 2.2 Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху передбачено знак пріоритету «Проїзд без зупинки заборонено», що забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

При цьому встановлено, що дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» відноситься до категорії знаків пріоритету та визначає черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

В той же час суд звертає увагу на те, що відповідно до оскаржуваної постанови, позивач порушив п. 8.4.«В» Правил дорожнього руху, який вказує на заборонні знаки, а не на знаки пріоритету (8.4.«Б» Правил дорожнього руху), що свідчить про пилилковість кваліфікації дій позивача працівниками поліції.

Позивач в позові та в судовому засіданні стверджував про те, що він виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та та здійснив повну зупинку автомобіля перед знаком.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як передбачено ч. 2 ст. 71 КАС України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкту владних повноважень обовязок з доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин відповідачі у справі зобовязані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.

Разом з тим відповідачами жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не представлено.

При ухваленні судового рішення суд також зазначає, що санкція ч. 1 ст. ст. 122 КУпАП визначає вид і розмір стягнення за порушення, а саме пятнадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За визначенням, яке міститься у ст. 27 КУпАП, штрафом є грошове стягнення, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Отже, за основу для визначення розміру адміністративного стягнення, яке може застосовуватися за вчинення адміністративного правопорушення у виді штрафу береться неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що на час винесення оскаржуваної постанови становив 17,00 грн. Натомість розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення визначено в оскаржуваній постанові у виді конкретної грошової суми (255,00 грн.), що не передбачено положеннями КУпАП. По відношенню до цього слід зазначити, що уповноважений на застосовування адміністративних стягнень орган, може вказати їх конкретний грошовий вираз, однак визначити міру відповідальності має тільки у встановленому законодавством виді, яким у даному конкретному випадку є неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «Руїз Торіха проти Іспанії») суд заначає, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. У звязку із зазначеним суд вважає, що для вирішення цього спору наведених вище встановлених обставин є достатньо.

З огляду на зазначене вище оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення жодних доказів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суду не представлено, а також зважаючи на те, що відповідачі в силу покладеного на них обовязку не довели правомірність оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку наявність підстав для скасування постанови серії АР № 704562 від 14.02.2017 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенантом поліції ОСОБА_2, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Одночасно також позивач також просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки вирішення вказаного питання відноситься до компетенції органу, яким вирішується справа про адміністративне правопорушення по суті і не входить до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17-19, 69-71, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії АР № 704562 від 14.02.2017 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенантом поліції ОСОБА_2, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд в порядок і строки передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.М.Заболотний