Справа № 820/968/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 лютого 2017 р. № 820/968/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2 ОДПІ - ОСОБА_3,

представника відповідача - Київської ОДПІ - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРАНЖ"
до ОСОБА_2 північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Київської об'єднаної державної податкової інспекції у м.Харкові Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування рішення та податкових вимог,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРАНЖ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду, з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

1) скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, прийняті на підставі висновків акту перевірки №836/04-81-22-01/39494821 від 30.07.2015 року;

- № від 03.07.2015 року, що були прийняті на підставі висновків акту перевірки №532/22-01/39494821 від 16.06.2015 року;

- № від 28.05.2015 року, що були прийняті на підставі висновків акту перевірки №312/22-02/39494821 від 14.05.2015 року;

2) зобов'язати відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ВЕРАНЖ" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах №312/22-02/39494821 від 14.05.2015 року та №532/22-01/39494821 від 16.06.2015 року;

3) вирішити питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.94 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає рішення та дії відповідачів - ОСОБА_2 північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 південної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Дніпропетровській області, неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства. Позивач стверджує, підприємство не вчиняло податкових правопорушень, про які згадується в актах спірних перевірок. Викладені в акті перевірки судження інспекції є помилковими, адже не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій, а тому контролюючим органом неправомірно внесені відомості за наслідком перевірки в інформаційну базу АІС "Податковий блок". За таких підстав, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Представник відповідачів - ОСОБА_2 північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 південної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (т.1 а.с.57-61) представник відповідачів вказав, що викладені в актах перевірок №836/04-81-22-01/39494821 від 30.07.2015 року, №532/22-01/39494821 від 16.06.2015 року, №312/22-02/39494821 від 14.05.2015 року судження ОДПІ про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними, а прийняті на їх підставах податкові повідомлення-рішення № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 03.07.2015 року, № від 28.05.2015 року - цілком обґрунтовані та правомірні. Стосовно внесення будь - яких змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "Веранж", представник відповідачів вказав, що втручання будь - яких осіб в будь - який спосіб в процес ведення контролюючими органами інформаційних баз (внесення або видалення інформації) є протизаконним.

Представник відповідачів у судовому засіданні засіданні, підтримав доводи письмових заперечень на позов, просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - Київська об'єднана державна податкова інспекція у м.Харкові Головного управління ДФС у Харківській області, у судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Веранж", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 17.11.2014 року, №0016150, код 39494821.(т.1 а.с.211).

Товариство взято на податковий облік в органах ДФС і станом на даний час перебуває на обліку в Київській об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, у звязку із зміною юридичної адреси.

На підставі наказу ОСОБА_2 центральної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №327 від 09.07.2015 року, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРАНЖ" щодо правильності, повноти, своєчасності нарахування та перерахування акцизного податку із роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів за період січень-лютий 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом №836/04-81-22-01/39494821 від 30.07.2015 року (т.2 а.с.86-97).

За висновками перевірки, позивачем - ТОВ "ВЕРАНЖ" порушено п.п.212.1.11. п.212.1 ст.212, п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п.214.1.4. п.214.1 ст.214, п.п.215.3.1, 215.3.2, 215.3.4 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в саме, безпідставно занижено обсяги з продажу підакцизного товару кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, що є об'єктом оподаткування акцизним податком із роздрібного продажу за січень, лютий 2015 року на загальну суму 13156264,00 грн., у тому числі: січень 2015 року у сумі 4350979 грн., лютий 2015 року у сумі 8805285 грн., в результаті чого занижено акцизний податок на загальну суму 657813 грн., у тому числі січень 2015 року у сумі 217549 грн., лютий 2015 року у сумі 440264 грн.

З посиланням на вказані вище акти перевірки, органами ДФС прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення рішення ОСОБА_2 північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 17.08.2015 року, яким ТОВ "Веранж" збільшено суму грошового зобов'язання з податку з реалізації суб'єктами господарської роздрібної торгівлі підакцизними товарами на суму 66337,25 грн., з яких 53069,8 грн. - основний платіж, 13267,45 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.2 а.с.102);

- податкове повідомлення рішення ОСОБА_2 південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 17.08.2015 року, яким ТОВ "Веранж" збільшено суму грошового зобов'язання з податку з реалізації суб'єктами господарської роздрібної торгівлі підакцизними товарами на суму 112361,13 грн., з яких 89888,9 грн. - основний платіж, 22472,23 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.2 а.с.103);

- податкове повідомлення рішення Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 17.08.2015 року, яким ТОВ "Веранж" збільшено суму грошового зобов'язання з податку з реалізації суб'єктами господарської роздрібної торгівлі підакцизними товарами на суму 28373,63 грн., з яких 22698,90 грн. - основний платіж, 5674,30 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.2 а.с.101);

- податкове повідомлення рішення ОСОБА_2 північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 17.08.2015 року, яким ТОВ "Веранж" збільшено суму грошового зобов'язання з податку з реалізації суб'єктами господарської роздрібної торгівлі підакцизними товарами на суму 168261,50 грн., з яких 134609,20 грн. - основний платіж, 33652,30 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.2 а.с.104).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №836/04-81-22-01/39494821 від 30.07.2015 року на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

З матеріалів справи встановлено, що підприємство позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Веранж", здійснює господарську діяльністю через мережу орендованих АЗС у м.Дніпропетровську та Дніпропетровській області, які орендував відповідно до договорів оренди АЗС:

- №4740 від 24.06.2015 року з ТОВ "Латоніс";

- №2206/15 від 22.06.2015 року з ТОВ "Бауріс";

- №4742, 4741 від 24.06.2015 року з ТОВ "Пірсан";

- №200 від 01.07.2015 року з ТОВ "Новел-Істейт";

- 4739 від 24.06.2015 року з ТОВ "Глеріс";

- №15-064, №15-065 та №15-066 від 01.07.2015 року з ТОВ "Авіс Плюс".

Згідно договору поставки №П-14713 від 19.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРАНЖ" (постачальник) поставляє Товариству з обмеженою відповідальністю ВТФ "Авіас" (покупець) паливно-мастильні матеріали (бензини, дизельне паливо і газ) в кількості і за ціною, передбаченими у додатках, які є невідємною частиною договору. (т.2 а.с.105-112).

З письмових пояснень представника позивача встановлено, що ТОВ "ВТФ "Авіас" придбавав бензини та дизельне пальне для їх продажу через паливні талони та картки кінцевим споживачам, а також задля отримання прибутку від цієї діяльності, що підтверджується актами приймання-передачі товару (т.2 а.с.113-116), реєстром виданих та отриманих податкових накладних ТОВ "ВЕРАНЖ" за січень-лютий 2015 року (т.3 а.с. 1-24, 25-44).

Перевіряючи правомірність висновків акту перевірки відповідача щодо заниження ТОВ "ВЕРАНЖ" податкових зобов'язань з акцизного податку, з посиланням на те, що оскільки суб'єктом господарювання документально не підтверджено достовірність віднесення вартості (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані через роздрібну мережу АЗС для комерційного використання (гр.4 додатку 6 декларації акцизного податку, в якій, відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, вказується вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, суд зазначає наступне.

Положеннями п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що реалізацією субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України, платником акцизного податку є особа - субєкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України).

Згідно п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Таким чином, для цілей сплати акцизного податку до "субєкт господарювання роздрібної торгівлі" відноситиметься субєкт господарювання за наявності наступних ознак:

1) здійснення продажу товарів, зазначених в пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, а саме: пива, алкогольних напоїв (алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД пп. 14.1.5 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України), тютюнових виробів (тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування пп.14.1.252 п.14 ст.14 Податкового кодексу України), промислових замінників тютюну, а також деяких паливо-мастильних матеріалів, перелік яких зазначено в пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України;

2) продаж безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для некомерційного використання, в тому числі на обєктах громадського харчування.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Мінфіну від 23.01.2015 №14 "Про затвердження форми декларації акцизного податку, в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку зазначається вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Однак, ані Порядок заповнення та подання декларації акцизного податку, ані Податковий кодекс України не містить визначення поняття "некомерційного використання".

В той же час, положеннями п.п.14.1.36 ПК України та ст.42 Господарського кодексу України надано визначення поняттю "підприємництво" та "господарська діяльність".

Згідно із ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пп. 14.1.36 ПКУ, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, будь-яке підприємство (юридична особа, крім неприбуткових організацій), купує нафтопродукти для комерційного використання у власній господарській діяльності.

На підставі викладеного позивач стверджує, що словосполучення "комерційне використання" означає використання для цілей підприємницької діяльності, як виробничої так і невиробничої, у протиставленні до некомерційного використання тобто використання не для цілей підприємницької діяльності, а для побутових та інших особистих потреб.

При цьому, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України (нафтопродукти, скраплений газ, речовин, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків (абзаци перший та другий п.п. 14.1.212 п.14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено, що може проводитися як роздрібна торгівля, так і торгівля нафтопродуктів субєктам господарювання через мережу АЗС.

Суд погоджується з такими доводами позивача та враховуючи викладене, зазначає, що позивач не зобов'язаний в даному випадку сплачувати акцизний податок при реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС іншим юридичним особам для їх комерційного використання.

Судом в ході судового розгляду також встановлено, що позивач у перевіреному періоді здійснював роздрібну торгівлю нафтопродуктів через орендовані ним АЗС, а також реалізацію ПММ контрагентами - покупцями, що підтверджується наданими позивачем до суду договорами, листами - повідомленнями, реєстрами отриманих та виданих податкових накладних тощо.

Так, зокрема, ТОВ "Квестін" звернулося до ТОВ "ВЕРАНЖ" з листом №53 від 28.02.2015 року з проханням виписати податкову накладну на придбане паливо згідно наданого реєстру чеків. (т.2 а.с.117-166).

Таким чином, вказаним підтверджується факт придбання палива юридичними особами для комерційного використання.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, за січень-лютий 2015 року ТОВ "Веранж" за вимогою інших юридичних осіб були виписані податкові накладні на придбаний для комерційного використання товару. Оскільки, в даному випадку мала місце реалізація нафтопродуктів для комерційного використання, вказана сума не включалась в декларації з акцизного податку як така, що підлягає оподаткуванню вказаним податком.

Таким чином, позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо декларування акцизного податку, на підтвердження чого позивачем надано суду декларації з акцизного податку (т.2 а.с.167-250). Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №, №, № та № від 17.08.2015 року, якими збільшено суму грошового зобовязання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, прийнято необґрунтовано та не у відповідності до вимог чинного законодавства, через що позовні вимоги в цій частині про скасування спірних податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що в період з 28.04.2015 р. по 06.05.2015 року на підставі наказу ОСОБА_2 центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (правонаступником якої є ОСОБА_2 північна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області) №111 від 28.04.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ВЕРАНЖ" (код ЄДРПОУ - 39494821) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України по взаємовідносинам з ТОВ "Донмас" () за грудень 2014 року та ТОВ "Нафтакомпані" () за лютий 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом від №312/22-02/39494821 від 14.05.2015 року. (т.3 а.с.45-143).

Відповідно до висновків акту, перевіркою встановлені наступні порушення з боку ТОВ "Веранж", а саме: п.п.44.1 ст.44, ст.185, п.188.1, п.198.1, п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), ст.1, п.2 ст.3, ст.4, п.6 ст.8, п.1 та п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-ХІV, п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704 та відповідно ст.55-1 Господарського кодексу України, документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ "Веранж" з контрагентами-постачальниками палива ТОВ "Донмас" у грудні 2014 року та ТОВ "Нафтакомпані" у лютому 2015 року, за наслідками чого ТОВ "Веранж" завищено податковий кредит з ТОВ "Донмас" та ТОВ "Нафтокомпані" на загальну суму 2842812,58 грн., а саме: січень 2014 року - ТОВ "Донмас" на суму ПДВ 461481,82 грн., лютий 2015 року - ТОВ "Нафтакомпані" на суму ПДВ 2381330,76 грн. та завищено податкові зобов'0язання у лютому 2015 р. по контрагентам-покупцям на загальну суму 1716223,06 грн., а саме: ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" на суму ПДВ - 571514,73 грн., ПАТ "Марганецький ГЗК" на суму ПДВ - 408658,33 грн., ПАТ "Орджонікідзевський ГЗК" на суму ПДВ - 736050,00 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість за лютий 2015 р. на суму 665107,7 грн. Всього занижено ПДВ - 1126590 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ОСОБА_2 центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № від 28.05.2015 року, яким ТОВ "Веранж" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), у розмірі 1408237,50 грн., з яких за основним платежем - 1126590 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 281647,5 грн. (т. 3 а.с.144).

Також, судовим розглядом встановлено, що в період з 03.06.2015 р. по 09.06.2015 року на підставі наказу ОСОБА_2 центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (правонаступником якої є ОСОБА_2 північна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області) №225 від 02.06.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ВЕРАНЖ" (код ЄДРПОУ - 39494821) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України по взаємовідносинам з ТОВ "Капітал Х" () за березень-квітень 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом від №532/22-01/39494821 від 16.06.2015 року. (т.5 а.с.1-84).

Висновками акту перевірки встановлені наступні порушення з боку ТОВ "Веранж", а саме: п.п.44.1 ст.44, ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), ст.1, п.2 ст.3, ст.4, п.6 ст.8, п.1 та п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-ХІV, п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704 та відповідно ст.55-1 Господарського кодексу України, документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ "Веранж" з контрагентами-постачальниками палива ТОВ "Капітал Х" у березні 2015 року, за наслідками чого ТОВ "Веранж" завищено податковий кредит з ТОВ "Капітал Х" у березні 2015 р. на загальну суму 3777943,78 грн., та завищено податкові зобов'0язання у березні 2015 р. по контрагентам-покупцям на загальну суму 3022314,72 грн., а саме: ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" на суму ПДВ - 1087273,80 грн., ПАТ "Марганецький ГЗК" на суму ПДВ - 738498,02 грн., ПАТ "Орджонікідзевський ГЗК" на суму ПДВ - 1196542,90 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість за березень 2015 р. на суму 755629,06 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ОСОБА_2 центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2015 року, яким ТОВ "Веранж" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), у розмірі 1133443,59 грн., з яких за основним платежем - 755629,06 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 377814,53 грн. (т. 5 а.с.85).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №312/22-02/39494821 від 14.05.2015 р. та акті №532/22-01/39494821 від 16.06.2015 р. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донмас" укладено договір поставки нафтопродуктів №ДГ-0360 від 23.12.2014 року (т.3 а.с.145), за умовами якого постачальник (ТОВ "Донмас") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "Веранж"), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору.

Відповідно до умов п.1.2 вказаних договорів, номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2. означених договорів товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договору, ТОВ "Донмас" складено та направлено на адресу ТОВ "Веранж" лист від 23.12.2014 року, в якому зазначено, що придбані товари знаходяться на зберіганні в ПАТ "Дніпронафтопродукт" та можуть бути отримані в будь-який час протягом вищевказаного договору. (т.3 а.с.146).

На виконання умов договору №ДГ-0360 від 23.12.2014 р., сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме: №00152 від 23.12.2014р. на загальну суму 2768890,92 грн., у т.ч. ПДВ 461481,82 грн. (т.3 а.с.147).

На підтвердження виконання договору поставки №ДГ-0360 від 23.12.2014 р., додаткової угоди до нього та факту передання товаро-матеріальних цінностей сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів №00152 від 23.12.2014р., відповідно до якого кількість ТМЦ - паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F виду ІІ код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1) становить 52,293 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 997750,44 грн. та бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С (код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_2) становить 82,640 тонн, а загальна вартість 1771140,48 грн. Всього 2768890,92 грн., у т.ч. ПДВ - 461481,82 грн. (т.3 а.с.148).

Розрахунки по договору поставки у грудні 2014 року не здійснювалися, що підтверджується оборотносальдовими відомостями по рахунку 63 за період грудень 2014 р. (т.3 а.с.221).

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Веранж" та Публічним акціонерним товариством "Нафтакомпані" укладено договори поставки нафтопродуктів: №НК-0022 від 01.02.2015 року (т.3 а.с.149-150), №НК-0063 від 04.02.2015 року (т.3 а.с.154-155), №НК-0137 від 16.02.2015 року (т.3 а.с.159-160), №НК-0146 від 17.02.2015 року (т.3 а.с.164-165), №НК-0150 від 18.02.2015 року (т.3 а.с.169-170), №НК-0164 від 22.02.2015 року (т.3 а.с.174-175), №НК-0178 від 23.02.2015 року (т.3 а.с.179-180), №НК-0235 від 25.02.2015 року (т.3 а.с.184-185), №НК-0258 від 26.02.2015 року (т.3 а.с.189-190), за умовами яких постачальник (ПАТ "Нафтакомпані") зобов'язується поставити покупцю (ТОВ "Веранж") нафтопродукти (далі - товар), а покупець зобов'язується їх прийняти та оплатити в асортименті, кількості та ціні, обумовленими сторонами в додатку до даного договору.

Відповідно до умов вказаних договорів, номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1. означених договорів, товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

На виконання умов вищевказаних договорів, сторонами укладено додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме: №0022 від 01.02.2015р. на загальну суму 7911787,98 грн., у т.ч. ПДВ 1318631,33 грн. (т.3 а.с.152), №000063 від 04.02.2015 р. на суму 2524575,60 грн., у т.ч. ПДВ 420762,60 грн. (т.3 а.с.157), №00137 від 16.02.2015 р. на суму 1437938,40 грн., у т.ч. ПДВ 239656,40 грн. (т.3 а.с.162); №00146 від 17.02.2015 р. на суму 4526823,00 грн., у т.ч. ПДВ 754470,50 грн. (т.3 а.с.167); №00150 від 18.02.2015 р. на суму 754556,04 грн., у т.ч. ПДВ 125759,34 грн. (т.3 а.с.172); №00164 від 22.02.2015 р. на суму 2845641,36 грн., у т.ч. ПДІ 474273,56 грн. (т.3 а.с.177); №00178 від 23.02.2015 р. на суму 6376196,58 грн., у т.ч. ПДВ 1062699,43 грн. (т.3 а.с.182-183); №00235 від 25.02.2015 р. на суму 1591968,00 грн., у т.ч. ПДВ 265328,00 грн. (т.3 а.с.188); №00258 від 26.02.2015 р. на суму 870687,60 грн., у т.ч. ПДВ 145114,60 грн. (т.3 а.с.193).

На підтвердження виконання договорів поставки, додаткової угоди до нього та факту передання товаро-матеріальних цінностей сторонами складено акти приймання-передачі нафтопродуктів: №0022 від 01.02.2015р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 382,09 тонн на загальну суму 7911787,98 грн., у т.ч. ПДВ 1318631,33 грн. (т.3 а.с.153); №000063 від 04.02.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 129,865 тонн на суму 2524575,60 грн., у т.ч. ПДВ 420762,60 грн. (т.3 а.с.158), №00137 від 16.02.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 64,772 тонн на суму 1437938,40 грн., у т.ч. ПДВ 239656,40 грн. (т.3 а.с.163); №00146 від 17.02.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 189,692 тонн на суму 4526823,00 грн., у т.ч. ПДВ 754470,50 грн. (т.3 а.с.168); №00150 від 18.02.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 31,545 тонн на суму 754556,04 грн., у т.ч. ПДВ 125759,34 грн. (т.3 а.с.173); №00164 від 22.02.2015 р. на кількість ТМЦ становить 120,374 тонн на суму 2845641,36 грн., у т.ч. ПДІ 474273,56 грн. (т.3 а.с.178); №00178 від 23.02.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 226,733 тонн на суму 6376196,58 грн., у т.ч. ПДВ 1062699,43 грн. (т.3 а.с.184); №00235 від 25.02.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 64,400 тонн на суму 1591968,00 грн., у т.ч. ПДВ 265328,00 грн. (т.3 а.с.189); №00258 від 26.02.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 32,105 тонн на суму 870687,60 грн., у т.ч. ПДВ 145114,60 грн. (т.3 а.с.194).

Розрахунки по договорам поставки у лютому 2015 року не здійснювалися, що підтверджується оборотносальдовими відомостями по рахунку 63 за період лютий 2015 р. (т.4 а.с.1).

Зберігання нафтопродуктів здійснювалося ПАТ "Дніпронафтопродукт" на підставі договору зберігання №4399 від 16.12.2014 року (т.3 а.с.210-211). На підтвердження виконання договору зберігання укладалися рахунок-фактури, акти прийняття та зняття зі зберігання ПММ, акт приймання-передачі наданих послуг №02164 від 28.02.2015 року, які були оплачені позивачем частково шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 63. (т.3 а.с.213-220).

Транспортування ТМЦ від ТОВ "Нафтакомпані" до позивача не відбувалося, оскільки, між ТОВ "Веранж" та ТОВ "Нафтакомпані" були укладені договори зберігання товару з ТОВ "Дніпронафтопродукт". Таким чином, в необхідності транспортування не було необхідності.

Також, судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач у перевіряємому періоді мав господарські відносини з ТОВ "Капітал Х" ().

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Веранж" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Х" укладено договори поставки нафтопродуктів: №КХ-0015 від 01.03.2015 року (т.5 а.с.87), №КХ-0053 від 04.03.2015 року (т.5 а.с.91), №КХ-0187 від 10.03.2015 року (т.5 а.с.96), №КХ-0135 від 16.03.2015 року (т.5 а.с.100), №КХ-0137 від 18.03.2015 року (т.5 а.с.104), №КХ-0150 від 20.03.2015 року (т.5 а.с.108), №КХ-0184 від 22.03.2015 року (т.5 а.с.112), №КХ-0209 від 30.03.2015 року (т.5 а.с.116), за умовами яких постачальник (ТОВ "Капітал Х") зобов'язується поставити покупцю (ТОВ "Веранж") нафтопродукти (далі - товар), а покупець зобов'язується їх прийняти та оплатити в асортименті, кількості та ціні, обумовленими сторонами в додатку до даного договору.

Відповідно до умов вказаних договорів, номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1. означених договорів, товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

На виконання умов вищевказаних договорів, сторонами укладено додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме: №00015 від 01.03.2015р. на загальну суму 15082776,58 грн., у т.ч. ПДВ 2513796,10 грн. (т.5 а.с.88), №00053 від 04.03.2015 р. на суму 5735598,36 грн., у т.ч. ПДВ 955933,06 грн. (т.5 а.с.92), б/н від 20.07.2015 р. (т.5 а.с.94); №00087 від 10.03.2015 р. на суму 1147834,56 грн., у т.ч. ПДВ 191305,76 грн. (т.5 а.с.97); №00135 від 16.03.2015 р. на суму 3492522,12 грн., у т.ч. ПДВ 582087,02 грн. (т.5 а.с.101); №00137 від 18.03.2015 р. на суму 832082,16 грн., у т.ч. ПДІ 138680,36 грн. (т.5 а.с.105); №00150 від 20.03.2015 р. на суму 4834640,04 грн., у т.ч. ПДВ 805773,34 грн. (т.5 а.с.109); №00184 від 22.03.2015 р. на суму 4991154,90 грн., у т.ч. ПДВ 831859,15 грн. (т.5 а.с.113); №00209 від 30.03.2015 р. на суму 1633830,53 грн., у т.ч. ПДВ 272305,09 грн. (т.5 а.с.117).

На підтвердження виконання договорів поставки, додаткової угоди до нього та факту передання товаро-матеріальних цінностей сторонами складено акти приймання-передачі нафтопродуктів: №00015 від 01.03.2015р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 600,402 тонн на загальну суму 15082776,58 грн., у т.ч. ПДВ 2513796,10 грн. (т.5 а.с.89); №00053 від 04.03.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 183,086 тонн на суму 5735598,36 грн., у т.ч. ПДВ 955933,06 грн. (т.5 а.с.95), №00087 від 10.03.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 39,334 тонн на суму 1147834,56 грн., у т.ч. ПДВ 191305,76 грн. (т.5 а.с.99); №00135 від 16.03.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 128,213 тонн на суму 3492522,12 грн., у т.ч. ПДВ 582087,02 грн. (т.5 а.с.103); №00137 від 18.03.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 31,954 тонн на суму 832082,16 грн., у т.ч. ПДІ 138680,36 грн. (т.5 а.с.107); №00150 від 20.03.2015 р. на кількість ТМЦ становить 194,003 тонн на суму 4834640,04 грн., у т.ч. ПДВ 805773,34 грн. (т.5 а.с.111);№00184 від 22.03.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 191,050 тонн на суму 4991154,90 грн., у т.ч. ПДВ 831859,15 грн. (т.5 а.с.115); №00209 від 30.03.2015 р. згідно якого загальна кількість ТМЦ становить 63,712 тонн на суму 1633830,53 грн., у т.ч. ПДВ 272305,09 грн. (т.5 а.с.119).

Розрахунки по договорам поставки у березні 2015 року не здійснювалися, що підтверджується оборотносальдовими відомостями по рахунку 63 за період березень 2015 р. (т.5 а.с.173).

Зберігання нафтопродуктів здійснювалося ПАТ "Дніпронафтопродукт" на підставі договору зберігання №4399 від 16.12.2014 року (т.3 а.с.210-211). На підтвердження виконання договору зберігання укладалися рахунок-фактури, акти прийняття та зняття зі зберігання ПММ, акт приймання-передачі наданих послуг №03131 від 31.03.2015 року, які були оплачені позивачем частково шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 63.

Транспортування ТМЦ від ТОВ "Капітал Х" до позивача не відбувалося, оскільки, між ТОВ "Веранж" та ТОВ "Капітал Х" були укладені договори зберігання товару з ТОВ "Дніпронафтопродукт". Таким чином, в необхідності транспортування не було необхідності.

Вже після переходу права власності від контрагента до позивача, з баз ПАТ "Дніпронафтопродукт" до АЗС, орендованих позивачем, транспортування нафтопродуктів здійснювалося автоперевізними підприємствами на підставі наступних договорів:

- договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №137 від 12.12.2014 року з ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" за результатами виконання якого складалися додаткові угоди, акт здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0000124 від 28.02.2015 року, реєстр до акту виконаних робіт, податкові накладні (т.3 а.с.195-197, 198-202);

- договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №4389 від 19.12.2014 року з ТОВ "Днєпртрансойл", акт приймання передачі виконаних послуг №027 від 28.02.2015 року, реєстр до акту (т.3 а.с.215-216, 217-220).

За результатами перевезень складалися товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), копії яких містяться в матеріалах справи. (т.4 а.с.147-231).

По усім вказаним вище взаємовідносинам після доставки вантажу, зазначеного у товаро-транспортних накладних, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами позивача відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за №805/15496), а саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції, у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишався на АЗС, а два - поверталися водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії чеків з АЗС, які підтверджують оприбуткування товару. На такому чеку міститься точна адреса місцезнаходження АЗС, дата проведення операції, резервуар до якого здійснюється оприбуткування нафтопродуктів, номенклатура та кількість палива. (т.4 а.с.234-247).

Також факт оприбуткування нафтопродуктів підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281, 282, 203 за лютий 2015 року. (т.3 а.с.223-232, т.4 а.с.2-33, т.5 а.с.140-172, 174-204).

В обґрунтування господарської мети представник позивача у судовому засідання зазначив, що придбані контрагентів позивачем нафтопродукти в подальшому реалізовувались на орендованих АЗС кінцевим споживачам як фізичним особам-покупцям так і юридичним особа, зокрема за договорами купівлі-продажу №3157 від 22.12.2014 року з ПАТ "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат" (т.5 а.с.205-206); договір купівлі-продажу №1/01-15 від 05.01.2015 року між ТОВ "Веранж" та ПАТ "Марганецький комбінат" (т.5 а.с.223); договір купівлі-продажу №1500001 від 05.01.2015 року між ТОВ "Веранж" та ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" (т.5 а.с.235).

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що статтею1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Пунктом 5 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" закріплено, що підприємство самостійно:

- визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства;

- обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних;

- розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів;

- затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи викладені норми, суд зазначає, що позивачем надано до матеріалів справи належні документи, які підтверджують ведення обліку товару у позивача у відповідності до норм чинного законодавства.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені в ст. 198 Податкового кодексу України.

Так, згідно п.п. 198.1., 198.2 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення спірних правовідносин) вищеназваної статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 п. 198 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Суд зауважує, що відповідно до п.200.1. ст.200 Податкового Кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Суд вважає за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також слід зазначити, що в ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовано достовірності відомостей первинних документів, наданих позивачем.

Таким чином, висновки контролюючих органів, викладені в актах фактичних перевірок не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, а податкові повідомлення-рішення № від 14.05.2015 року та № від 03.07.2015 року, прийняті на підставі висновків таких актів, підлягають скасуванню.

Відносно позовних вимог позивача про зобов'язання відповідачів відновити сум податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Веранж" в електронній базі даних "АІС "Податковий блок" та АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці платника податків, суд вказує:

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані ПК.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Пунктом 74.1 статті 74 ПК України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Висновки, викладені у актах, є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків, і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Враховуючи зазначене, виключення з баз даних інформації, внесеної на підставі актів перевірок, є необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 9 грудня 2014 року (справа № 21-511а14).

Наведене зумовлює висновок про не встановлення в ході судового розгляду справи протиправності дій відповідачів, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРАНЖ" до ОСОБА_2 північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Київської об'єднаної державної податкової інспекції у м.Харкові Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення ОСОБА_2 північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 17.08.2015 року, ОСОБА_2 південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 17.08.2015 року, Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 17.08.2015 року, ОСОБА_2 північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 17.08.2015 року, ОСОБА_2 центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 03.07.2015 року, № від 28.05.2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 06 березня 2017 року.

Суддя Панченко О.В.