Справа № 646/10151/16-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 р.Справа № 646/10151/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту житлового господарства Харківської міської ради на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.02.2017р. по справі №646/10151/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради

про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду із адміністративним позовом до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту житлового господарства Харківської міської ради з незабезпечення державного контролю схоронності жилого будинку по АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача вчинити дії щодо проведення планового суцільного обстеження стану жилого будинку по АДРЕСА_1 з метою встановлення його відповідності санітарним і технічним вимогам та визначення відсотка середньо зваженої фізичної зношеності основних конструкцій.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Департамент житлового господарства Харківської міської ради не забезпечив державний контроль схоронності житлового будинку по АДРЕСА_1, та не проводив планове соціальне обстеження стану житлового будинку за вказаною адресою з метою встановлення його відповідності санітарним і технічним вимогам та визначення відсотка середньо зваженої зношеності його основних конструкцій. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки вона призвела і продовжує призводити до руйнування жилого будинку, суцільне планове обстеження санітарного та технічного стану якого повинно було провадитися не менше одного разу на п'ять років, але останнє обстеження будинку було проведене в 1991 році.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту житлового господарства Харківської міської ради з незабезпечення державного контролю схоронності жилого будинку по АДРЕСА_1.

Зобов'язано Департамент житлового господарства Харківської міської ради вчинити дії, щодо проведення планового суцільного обстеження стану жилого будинку по АДРЕСА_1, з метою встановлення його відповідності санітарним та технічним вимогам та визначення відсотка середньо зваженої фізичної зношеності основних конструкції.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що титульним списком ремонту аварійних конструкти вів на 2016 рік були передбачені ремонтно-відновлювальні роботи житлового будинку згідно з розробленою технічною документацією, для виконання яких необхідно надання доступу в квартиру. Проте, мешканцями АДРЕСА_1 доступ в квартиру в категоричній формі не надано, в зв'язку з чим виконати ремонтні роботи не уявляється можливим. Зазначив, що кожний власник квартири та нежитлового приміщення є співвласником спільного майна багатоквартирного будинку, а тому несуть зобов'язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного та капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням виконкому Червонозаводської районної ради народних депутатів № 238 від 08.10.1991 року будинок № АДРЕСА_1 визнаний таким, що відноситься до категорії ветхих та не підлягає капітальному ремонту (а.с.4).

24.11.2004 року Управлінням соціально-економіного розвитку, планування та обліку виконавчого комітету Харківської міської ради позивачу надана відповідь на її звернення за № 3477, в якій вказано, що хоча вона і перебуває на квартирному обліку в Червонозаводському райвиконкомі з 19.04.1994 року по категорії громадян, які мешкають у ветхих житлових будинках, однак її черга на поліпшення житлових умов в плановому порядку не надійшла (а.с.5).

Виконавчим комітетом Червонозаводської районної ради м.Харкова 13.02.2005 року за результатами обстеження житлових умов повідомлено позивача про те, що вона буде включена до КПЖРЕП району в обхід комісії міськвиконкому ветхих та аварійних будинків району в 2005 році (а.с.6).

17.12.2012 року позивач звернулась до Харківського міського голови із заявою, у якій просила здійснити комісійне обстеження квартири АДРЕСА_1, для визнання вказаної квартири непридатної для проживання (а.с. 7).

Департаментом житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради 22.01.2013 року надано відповідь про те, що черга позивача на отримання житлової площі на час прийняття на облік та включення в пільговий список не надійшла (а.с. 8).

11.03.2014 року мешканці квартир АДРЕСА_1 звернулись до Харківського міського голови з заявою про проведення обстеження технічного стану вищевказаного будинку, на яку їм було надано рекомендацію звернутися до постійнодіючої комісії (а.с. 9,10).

На звернення позивача Департаментом житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради 13.03.2015 року надано відповідь, в якій повідомлено про те, що в 2014 році розроблена проектно-кошторисна документація на проведення ремонту за вищевказаною адресою (а.с.14).

З відповіді Департаменту житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.08.2015 року вбачається, що роботи з капітального ремонту за адресою: АДРЕСА_1, плануються бути виконаними у 2015 році (а.с.16).

Крім того, відповіддю Департаменту житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.11.2015 року повідомлено, що роботи з капітального ремонту за адресою: АДРЕСА_1, плануються бути виконаним у 2016 році (а.с.17).

Позивач вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність з незабезпечення державного контролю схоронності жилого будинку по АДРЕСА_1, звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що позивач неодноразово зверталася із відповідними заявами до органів місцевого самоврядування для вирішення її житлово-побутової ситуації, однак будь-яких дій на її врегулювання, здійснено не було. А тому суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні державного контролю схоронності житлового будинку по АДРЕСА_1 та як наслідок, наявності правових підстав для зобов'язання вчинити дії, щодо проведення планового суцільного обстеження стану жилого будинку з метою встановлення його відповідності санітарним та технічним вимогам та визначення відсотка середньо зваженої фізичної зношеності основних конструкції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно із преамбулою до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частина 1 статті 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У відповідності до ч.1 ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

З аналізу вказаних конституційних положень слідує, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такі ж положення закріплено у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування у межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, що не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Положеннями ч. ч.1 ст. 15, ст. 30 Житлового кодексу УРСР визначено, що відповідні сільські, селищні, міські ради, їхні виконавчі комітети здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду тощо.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 7 Житлового кодексу УРСР періодично, у строки, встановлювані Радою Міністрів Української PCP, провадиться обстеження стану жилих будинків державного і громадського житлового фонду.

Непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.

Порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання встановлюється Радою Міністрів Української PCP.

Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 № 189.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, позивач неодноразово зверталася з відповідним заявами до органів місцевого самоврядування для вирішення її житлово-побутової ситуації, однак будь-яких дій на її врегулювання, здійснено не було.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта /суб'єктів/, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів дійшла висновку, що бездіяльність відповідача з незабезпечення державного контролю схоронності житлового будинку по АДРЕСА_1 порушує права позивача, негативно впливаючи на стан її стан здоров'я, а тому є протиправною.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджуються з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості виконати ремонті роботи за місцем проживання позивача у зв'язку з ненаданням доступу до квартири за місцем її мешкання колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять та відповідачем надано не було.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів відсутність в своїх діях протиправної бездіяльності, яка є предметом оскарження позивачем.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.02.2017р. по справі №646/10151/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства Харківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.02.2017р. по справі №646/10151/16-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Мельнікова Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений 07.04.2017 р.