Справа № 369/2610/16-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/2610/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Пінкевич Н.С. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київській області про визнання протиправними дій управління щодо утримання з пенсії податку на доходи фізичних осіб з розміру призначеної відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нарахованої пенсії; зобов'язання видати розпорядження про перерахунок йому пенсії без утримання сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору з 01 лютого 2015 року та сплатити недотриману суму пенсії; стягнути з УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області на його користь грошові кошти в розмірі 4 864,87 грн. (як податок на доходи фізичних осіб) та 486.45 грн. (як військовий збір).

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в УПФУ в Києво-Святошинському районі Київській області та одержує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткову пенсію як особі, визнаній інвалідом ІІ групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, категорія І відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.02.2015 року перевищував встановлений законом неоподаткований розмір, а саме суми пенсій або щомісячного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць, у 2016 році - понад 4134 грн. на місяць.

З 01.01.2015 року з пенсії позивача утримується податок на доходи у розмірі 15% та військовий збір 1,5% на суму пенсії.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71 -VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено ряд змін до норм Податкового кодексу України (далі - ГЖУ) та Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» внесено зміни до норм Бюджетного кодексу України, що набули чинності з 01. 01. 2015 року зокрема:

Відповідно до статті 1 ПКУ передбачено, що податковий кодекс У країни регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальні за порушення податкового законодавства.

Статтею 8 ПКУ передбачено, що в Україні встановлюються загально державні місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До загальнодержавних: податків (стаття 9 ПКУ) належить податок на доходи фізичних осіб.

Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Статтею 18 ПКУ передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено особи, з яких утримується податок на доходи фізичних осіб, що визначені пунктом 162.1 статті 162 ПКУ, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи Об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статі 163 ПКУ, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

З 1.01.2015р. змінено ставку податку на доходи фізичних осіб: 15 відсотків якщо база оподаткування місячного оподаткованого доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, та 20 відсотків, якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються зокрема суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

При цьому, з 1 січня 2015 року відповідно до ст. 8 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1 218 гривень на місяць. Тобто починаючи з 1 січня 2015 року, податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3 654 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1 218 грн. * 3), зобов'язані утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків. Якщо сума нарахування більше 12 180 грн. (мінімальна заробітна плата 1 218 грн. * 10) ставка податку становитиме 15 та 20 відсотків.

Згідно з п.164.3 ст.164 Податкового Кодексу України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Відповідно пп.165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового Кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом, у тому числі (але не виключно): е) сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати; з) сума щорічної разової грошової допомоги, яка надається згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; и) сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (№71-VІІІ від 28.12.2014р.) з 1.01.2015р. об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб (далі ПДФО) та військовим збором (далі ВЗ) є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України, до яких належать суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення (15% ПДФО та 1,5% ВЗ).

Обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ покладено на податкового агента, який нарахування більше 12 180 грн. (мінімальна заробітна плата 1 218 грн. * 10 ) ставка податку становитиме 15 та 20 відсотків.

Слід також зазначити, що обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу, що підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України.

Відповідно до статті 64 Бюджетного кодексу України (із змінами та доповненнями) податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Отже, з 01.01.2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії.

Оскільки, положення Податкового кодексу в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, то Головне Управління Пенсійного фонду України, діє відповідно до чинного законодавства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Великода проти України" "...зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.".

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд у справі № К/800/22164/15, рішення від 08.12.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 183-2, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Ісаєнко Ю.А.