Справа № 462/2530/16-а
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/2530/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання частково неправомірним розпорядженням, йому зміну та вилучення відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати частково протиправним розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 11.06.2001 року №546 «Про самовільне будівництво ОСОБА_9.» та зобов'язання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради внести зміни до даного розпорядження, змінивши п.2 після слів «надати дозвіл» доповнити словами «ОСОБА_1, що проживає на АДРЕСА_1» далі за текстом та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності будинковолодіння АДРЕСА_1 дані про прибудову А-2 загальною площею 54,3 кв.м, житловою - 17,2 кв.м.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради - Шаровський Р.М., який діє на підставі довіреності №32-вих-278 від 23.01.2017 року, в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що Залізнична районна адміністрація ЛМР повністю дотрималась встановленого законом порядку та процедури при винесенні оскаржуваного розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 11.06.2001 року №546.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», який належний чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи, причини своєї неявки суд не повідомив, про що не заперечили представники сторін та матеріалів справи достатньо до розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, оглянувши матеріали додані до розпорядження, які були надані представником ЗРА ЛМР у судовому засіданні та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

У ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №546 від 11.06.2001 року «Про самочинне будівництво ОСОБА_9.» ОСОБА_9., власнику будинку АДРЕСА_1 надано дозвіл на продовження самовільно розпочатого будівництва двохповерхової житлової прибудови А-2 розм. 5,76х5,84м, згідно з погодженнями проектними пропозиціями, самовільно встановлений металевий гараж «І» розм.5,02х3,06м - знести /а.с.5/.

Відповідно до приписів ч.1 ст.19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу змісту нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо наслідків самочинного будівництва, суд робить висновок про те, що адміністрація, як виконавчий орган місцевої ради не уповноважена вирішувати питання про зобов'язання особи здійснити перебудову самовільно реконструйованої квартири.

Повноваження органів місцевого самоврядування (у тому числі виконавчих органів міських рад) у сфері будівництва передбачені Законами України: від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність»; від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ «Про основи містобудування»; від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Цивільним кодексом України.

Підпунктом 3 пункту «б» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення адміністрації) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить делеговане повноваження із здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Крім цього, компетенція виконавчих органів міських рад у сфері містобудування визначена статтями 12 та 14 Закону України «Про основи містобудування». Статтею 14 цього Закону (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення Адміністрації) передбачено повноваження, аналогічне за змістом тому, що міститься в ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд звертає увагу, що конструкція наведених правових норм є відсильною, тобто для свого застосування вимагає наявності установленого порядку державного контролю.

При виявленні факту самочинного будівництва відповідач /ЗРА ЛМР/ вправі зафіксувати вказаний факт та запропонувати особі провести відповідну перебудову або демонтаж самочинно зведеної споруди у добровільному порядку з одночасним попередженням про наслідки.

Позивач не спростував належними доказами зазначений відповідачем в оскаржуваному розпорядженні факт самовільного будівництва саме ним, а не його батьком ОСОБА_9, житлової прибудови за адресою: АДРЕСА_1. Доводи позивача про те, що самочинна прибудова здійснена не батьком, а ним самостійно, за власні кошти, не беруться судом до уваги, оскільки це не знайшло свого підтвердження в судовому розгляді та спростовуються доданими до розпорядження документами.

Як вбачається із власноручно написаної ОСОБА_9 заяви від 27.03.2001 року, адресованої голові міжвідомчої комісії м.Львова, ОСОБА_9. просить надати дозвіл на завершення будівництва самовільно розпочатої житлової прибудови до існуючого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту від 22.02.2001 року, складеного працівниками ЖЕКу-307, зафіксовано факт самочинного будівництва прибудови до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та металевого гаражу.

Наведені факти здійснення самочинного будівництва ОСОБА_9 підтверджуються також заявою мешканки будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 від 04.01.2001 року, яка ствердила, що не заперечує проти ведення ОСОБА_9 будівництва.

Крім цього, не знайшло свого підтвердження у суді і твердження позивача про те, що йому стало відомо про прийняття оскаржуваного розпорядження лише з листа Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №32-3013 від 10.12.2015 року, яке отримав 15.12.2015 року, оскільки це спростовується зокрема витягом з реєстру прав на нерухоме майно №6022929 від 24.12.2004 року, який отримано ОСОБА_1 При цьому, з витягу вбачається, що будинок АДРЕСА_1 /зміна АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 на підставі довідки ЛКП «Рясне-402» від 10.11.2004 року №16211/ на підставі свідоцтва про право власності від 11.07.1989 року належить ОСОБА_9. до прибудови будинок складається з трьох житлових кімнат та кухні, житл.пл.53,9кв.м., загальною площею 92,2 кв.м, після прибудови будинок складається з чотирьох житлових кімнат житл.пл. 71,1 кв.м., заг.пл.146,5 кв.м та двох кухонь. Прибудова здійснена на підстав розпорядження Залізниченої районної адміністрації від 11.06.2001 року №546, самовільно побудований гараж літ. «Г»-3254 грн. /а.с.6/.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_9., який був батьком позивача, хворів на психічний розлад, а тому не міг фізично здійснювати будівництво не знайшло підтвердження у ході розгляду справи, а навпаки спростовується доказами наданими відповідачем, а те, що у матеріалах містяться медичні дані відносно ОСОБА_9 не спростовують, що дана особа була обмежено дієздатною чи недієздатною, і не розуміла значення своїх дій.

Так, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в процесі розгляду справи жодними допустимими доказами не доведено будь-яких допущень порушень чи невідповідностей законодавству розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №546 від 11.06.2001 року «Про самовільне будівництво ОСОБА_9.», а натомість відповідачем доведено підставність і законність оскаржуваного розпорядження, тому суд приходить до переконання, що у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Що стосується позовної вимоги щодо вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності будинковолодіння АДРЕСА_1 дані по прибудову, відповідно не підлягає до задоволення, оскільки є похідною від вимогою про визнання частково протиправним розпорядження, у якій суд відмовив у задоволенні.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Керуючись ст.2, 7-11, 14, 70, 71, 94, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позовуОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у разі якщо судове рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський