Справа № 464/7611/16-а,2-а/464/360/16
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Справа № 876/1803/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.,

з участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 27.12.2016р. по справі № 464/7611/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про зобовязання призначити і виплатити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м. Львова про зобов'язання призначити виплату пенсії за віком з 29.03.2016р. у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він є громадянином України, працював на підприємствах в Україні, досяг пенсійного віку 68 років та відповідно до трудової книги та довідок про заробітну плату його трудовий стаж складає 36 років, а отже згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення йому пенсії за віком. У 2002 році позивач виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль. До його виїзду за кордон пенсія позивачу не призначалася. 29.03.2016 позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення йому пенсії за віком, у відповідь на яку отримав відмову. Позивач вважає таку відмову неправомірною та просить суд зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком. Просив позов задоволити.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 27.12.2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м. Львова нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 пенсію за віком починаючи з 29.03.2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м. Львова. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечила проти апеляційної скарги, просила оскаржувану постанову залишити без змін.

Апелянт будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у 2002 році позивач виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

Позивач, 29.03.2016 року звернувся до відповідача з особистою апостильованою заявою про призначення пенсії за віком, підпис позивача посвідчений нотаріально, а також з необхідним пакетом документів для такого призначення.

Однак, листом за №5480/02-14 від 08.04.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_2. у призначенні пенсії посилаючись на те, що у ОСОБА_2 немає місця реєстрації в Україні, а отже йому неможливо призначити пенсію.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами від 09.07.2003 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера. Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв'язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, що встановлений статтею 46 Конституції України.

Твердження апелянта про те, що позивачу не надавалося відмови у призначенні пенсії, а лише було надано роз'яснення є суперечливими, адже, такої форми відповіді як «роз'яснення» на заяву про призначення пенсії, діючим законодавством не передбачено, Так, ч.5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналогічна норма закріплена і в п.4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затв. Постановою Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005, відповідно до якої - не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що позивач, хоч на даний час проживає постійно за кордоном, однак є громадянином України, а тому має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Матеріалами справи підтверджується, що трудовий стаж ОСОБА_2становить 36 років, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідками про заробітну плату. Зокрема трудовою книгою ОСОБА_2 підтверджено, що по 03.12.2001р. (час виїзду за кордон) він працював в ТзОВ Авіакомпанія «Крила», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, а з 04.01.2002 по 03.04.2002 перебував на обліку у Галицькому центрі зайнятості м. Львова, в Ізраїль же він прибув 03.05.2002р., про що свідчить віза у його паспорті - і всі ці дані, як і остання адреса проживання позивача в Україні - яку він зазначав у зверненні до відповідача за призначенням пенсії - АДРЕСА_1 - містяться в персоніфікованому обліку Пенсійного фонду України. Відповідно до п.16 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №794 від 04.06.1998р. - всі ці дані доступні відповідачу та він має до них безпосередній доступ.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова залишити без задоволенення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 27.12.2016р. по справі № 464/7611/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І. Довга

З.М. Матковська

Повний текст ухвали складений 06.04.2017р.