Справа № 303/1911/17
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/1911/17-а
Номер рядка статистичного звіту-16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

з участю: представника позивача Ребізант В.Р.

відповідача громадянин Республіки Ірак

ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево адміністративну справу за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України,-

В С Т А Н О В И В :

Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення за межі території України. Позовні вимоги мотивують тим, що 01.04.2017 року громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був виявлений прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону на території Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області під час спроби незаконного перетину державного кордону України в Республіку Угорщину. Такими своїми діями громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1, вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. В подальшому відповідача було затримано в адміністративному порядку з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення. В ході з'ясування обставин встановлено,, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1, вирішив незаконним шляхом потрапити до країн ЄС. Враховуючи те, що відповідач немає жодних підстав для перебування на території України, грубо та свідомо порушував законодавство України, не в змозі виконати рішення про примусове повернення до країни походження та те, що у відповідача документів, які б надавали йому право офіційно вибути за межі території України немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати йому допомогу у поверненні до країни походження немає, наявністю наміру будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, є всі підстави вважати, що відповідач всілякими можливостями буде ухилятися від виїзду за межі території України, а тому відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивач просить суд примусово видворити з України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з мотивів наведених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов проти позову заперечили. При цьому представник відповідача пояснив, що у випадку примусового повернення громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 до Республіки Ірак, там існує загроза його життю та здоров'ю внаслідок загальнопоширеного насильства у зв'язку із збройним конфліктом.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Судом встановлено, що 01.04.2017 року о 23 год. 55 хв. прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Лужанка» був виявлений та затриманий громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, під час спроби незаконного, поза пунктом пропуску, перетнути державний кордон України в Республіку Угорщина.

В ході встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення було з'ясовано та уточнено, що затриманим є громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також було встановлено, що відповідач потрапив до України незаконно, поза пунктами пропуску, з метою пошуку кращих умов життя разом із своїми співвітчизниками в країнах Західної Європи. В судовому засіданні встановлено, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на території України незаконно, документів та коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги.

Крім того судом встановлено, що 03.04.2017 року начальником Мукачівського прикордонного загону було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до зазначеного рішення вирішено примусово повернути за межі України громядянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, у зв'язку з тим, що були всі підстави вважати, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконає такого рішення, так як у останнього відсутні грошові кошти на придбання квитка і паспорта, наявність якого є обов'язковою, було прийнято рішення про подання позову до суду про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в'їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Так, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частина 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст. 30 цього Закону, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов'язкові обставини, а саме прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

При цьому суд зазначає, що обов'язковість попереднього прийняття уповноваженим органом державної влади України рішення про примусове повернення має на меті, зокрема, надання особі, щодо якої таке прийнято, строку та можливості добровільно покинути територію України. А факт ухилення від виїзду після прийняття цього рішення може бути встановлено та підтверджено лише після закінчення строку, наданого іноземцю чи особі без громадянства.

У зв'язку із зазначеним вище суд приходить до висновку, що після затримання відповідача позивачем не приймалося рішення про його примусове видворення із наданням строку добровільного виконання цього рішення в порядку ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Таким чином позивачем не дотримано встановленого законодавством порядку видворення іноземців і осіб без громадянства з території України.

Більше того, особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під дію Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

ОСОБА_1 є громадянином Іраку. На теперішній час в країні громадянського походження відповідача триває цивільна війна (збройний конфлікт), систематично порушуються права людини, що в подальшому слугувало підставою її вимушеного виїзду з країни походження.

З огляду на наведене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідач ОСОБА_1 не може бути примусово видворений за межі України, оскільки наявні обставини, які перешкоджають її примусовому видворенню до країни походження Іраку, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та враховуючи те, позивачем не дотримано встановленого законодавством порядку видворення іноземців і осіб без громадянства з території України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 50, 68, 70, 71, 79, 158, 160-163, 167, 183-7, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.М.Заболотний