Справа № 826/12525/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "ВУСО" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 08.06.2015 №; визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо нарахування ПрАТ Страховою компанією "ВУСО" суми пені у розмірі 249603,61 грн.; в решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено камеральну ПрАТ Страховою компанією "ВУСО" щодо порушення правил сплати податку.

За результатами перевірки складено акт від 28.05.2015 № 357/26-50-15-03-23, яким встановлені порушення термінів сплати податків платником або іншими особами зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори передбачені пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідальність за порушення передбачена статтею 126 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки від 28.05.2015 № 357/26-50-15-03-23 відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 08.06.2015 № , яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 903 805,16 грн.

Крім того, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на податковий борг в сумі 4 519 112,81 грн., який виник за рахунок самостійно визначеного грошового зобов'язання за 2014 рік (податкова декларація № від 01.03.2015 року) з 12 березня 2015 року по 06 травня 2015 року було нараховано пеню, відповідно до статті 129 Податкового кодексу України в сумі 249603,61 грн., яка відображена в інтегрованій картці по податку на прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України (11020700).

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ВУСО", не погоджуючись з такою позицією відповідача та податковим повідомленням - рішенням від 08.06.2015 № , вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулось з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ПрАТ Страховою компанією "ВУСО" відсутня заборгованість перед бюджетом щодо сплати податку на прибуток, оскільки дані задекларовані в податковій декларації № від 01.03.2015 були уточнені, згідно уточнюючої податкової декларації з податку на доходи (прибуток) страховика за 2014 рік (№ від 07.05.2015).

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ Страховою компанією "ВУСО" було подано до відповідача податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2014 рік (№ від 01.03.2015, підтверджується квитанцією № 2), в якій позивач в рядку 11 (загальне податкове зобов'язання (рядок 02 + рядок 09 + рядок 10)) зазначив суму 4 520 278 грн., в рядку 13 (податкове зобов'язання за звітний (податковий) період (рядок 11 - рядок 12)) визначено суму 4 520 278 грн.

В подальшому, 07.05.2015 ПрАТ Страховою компанією "ВУСО" було подано до відповідача уточнюючу податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2014 рік (№ від 07.05.2015, підтверджується квитанцією № 2), згідно якої сума в рядку 11 (загальне податкове зобов'язання (рядок 02 + рядок 09 + рядок 10)) залишена без змін (4 520 278 грн.), в рядках 12, 12.1 (зменшення податкового зобов'язання, у тому числі: відповідно до пункту 57.1 статті 57 глави 4 розділу І та абзацу другого пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України) зазначено суму 5 588 290 грн., в рядку 13 (податкове зобов'язання за звітний (податковий) період (рядок 11 - рядок 12)) визначено суму «-1 068 012 грн.».

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно із пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З положень зазначених норм законодавства слідує, що органи державної податкової служби вправі застосовувати штрафні санкції за порушення платником податків граничних строків сплати лише узгодженого шляхом подання декларації за відповідний період податкового зобов'язання і лише виходячи з розміру погашеної (сплаченої) суми податкового боргу.

Оскільки уточнюючий розрахунок - це документ, що виправляє дані податкової декларації, то у разі його подання платником податків у встановленому порядку, контролюючим органом при перевірці мають враховуватись дані, що уточнені таким розрахунком.

Разом з тим, відповідачем станом на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішення не були враховані дані, що були вказані позивачем в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи (прибуток) страховика за 2014 р. у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Відсутність заборгованості ПрАТ «СК «ВУСО» зі сплати податку на доходи (прибуток) страховика за 2014 рік на момент подання декларації за результатами річного декларування (2014 рік), також підтверджується актом звірки розрахунків № 5776-20 від 16.06.2015 р., відповідно до якого позитивне сальдо розрахунків за авансовими внесками з податку на прибуток становить: станом на 01.01.2015 р. - 223 734, 00 грн., станом на 16.06.2015 р. - 711 627, 65 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом пункту 126.1 статті 126 ПК України притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання; розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов'язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Крім того, відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового Кодексу України, пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

В силу п.п. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Положеннями п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що податкове зобов'язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Нормами п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, грошове зобов'язання платника податків це виражене в коштах податкове зобов'язання, крім того до грошового зобов'язання законодавець додатково відносить і суми нарахованих штрафних (фінансових) санкцій.

В силу абзацу другого п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення (абз. 1 п. 56.18 ст. 56 ПК України).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Порядок набрання судовим рішення законної сили у справах про оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень визначений нормами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених норм права, дії відповідача щодо нарахування ПрАТ «СК «ВУСО» пені на суму штрафної санкції є передчасними та протиправними, оскільки строк для сплати узгодженого грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 08.06.2015 р. про сплату штрафу в розмірі 20 % від суми несвоєчасно сплаченого зобов'язання по сплаті прибутку страховика за результатом річного декларування в розмірі 903 805, 16 грн., не настав, у зв'язку із оскарженням цього рішення відповідача до суду.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими та протиправними, оскільки при проведенні камеральної податкової перевірки, фіскальним органом не взято до уваги даних уточнюючої податкової декларації ПрАТ «СК «ВУСО» за 2014 рік та платіжних доручень про сплату податкових зобов'язань з податку на прибуток авансовими внесками у 2014 році, згідно яких заборгованість зі сплати податку на прибуток у ПрАТ «СК «ВУСО» на момент подання декларації була відсутня взагалі, а натомість - існувало позитивне сальдо, тобто переплата, з податку на прибуток.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянти не надали до суду належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києва - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 28.03.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.