Справа № 402/1337/16-а(2-а/402/27/16)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
04 квітня 2017 рокусправа № 402/1337/16-а(2-а/402/27/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.
суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.
за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Благовіщенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області
на постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ульяновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому, просив:
- визнати неправомірною відмову відповідача щодо зарахування позивачу в пільговому обчисленні період роботи один рік роботи за один рік шість місяців з 19.05.1981 року по 19.03.1987 року, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в районах прирівняних до районів Крайньої Півночі;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу в пільговому обчисленні період його роботи з 19.05.1981 року по 19.03.1987 року, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в районах прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців та зробити перерахунок його пенсії та виплатити вказану пенсію починаючи з 07.06.2016 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що при обчисленні стажу роботи позивачу не враховано період військової служби з 19 травня 1981 року по 19 серпня 1987 року в Мурманській області в пільговому обчисленні (один рік служби за півтора роки) внаслідок чого зменшено розмір пенсійного забезпечення.
Постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на пільгове обчислення періоду його роботи з 19.05.1981 року по 19.03.1987 року.
В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Архівним відділом філіалу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (на Північному флоті) 20 грудня 2013 року видано архівну довідку про проходження ОСОБА_1 служби в військовій частині НОМЕР_1 та нарахування йому грошового утримання у період з 1981 по 1985 роки ( а.с.7).
Згідно з довідкою виданої Голованівським районним військовим комісаріатом від 07.10.2015 року №2004 прапорщик ОСОБА_1 був зарахований згідно виписки з наказу командира №226 від 19.05.1981 року військової частини НОМЕР_1 в списки особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, установлено початок обчислення пільгової вислуги років один рік служби за півтора роки за службу у віддаленій місцевості (Мурманська область) на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 25 червня 1949 року № 2696-1086с (а.с.9).
З 20 березня 1987 року ОСОБА_1 виключено із списків частини, знято зі всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням по закінченню строку військової служби та припинено обчислення вислуги років на пільгових умовах ( а.с.9).
Позивач звернуся з заявою про зарахування періоду проходження ним військової служби в районах Крайньої Півночі та прирівняних до районів Крайньої Півночі у кратному розмірі, на що отримав відмову у зв`язку з відсутністю підстав (а.с.17).
Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні періоду його роботи з 19.05.1981 року по 19.03.1987 року у пільговому обчисленні є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.
Статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.
Пунктом «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.
Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590, указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі»; від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»; від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.
Крім того, пунктом 6 постанови Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 передбачалось, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».
Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.
При цьому згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.
Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 01 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.
Така правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 09 грудня 2014 року (справа № 21-406а14) та від 23 червня 2015 року (справа № 21-1000а15), які відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими у застосуванні.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 25 червня 1949 року № 2696-1086, чинною на час проходження позивачем військової служби, передбачено обчислення вислуги років на пенсію. Так, зокрема, передбачено пільгове обчислення строку служби в Мурманській області із розрахунку один рік служби за півтора.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновокм с3уду першої інстанції про те, що вимога позивача про зарахування вислуги років на військовій службі у кратному розмірі до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію, підлягає задоволенню.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що період роботи позивача з 19.05.1981 року по 19.03.1987 року буде включений в безперервний стаж роботи для отримання пільг при умові влаштування на роботу в районах Крайньої Півночі або в місцевостях прирівняних до цих районів не пізніше 3-х місяців після закінчення в запас, оскільки предметом спору у цій справі з відмова у зарахуванні позивачу цього періоду у пільговому розрахунку(один рік служби за півтора роки), а не розрахунок безперервного стажу роботи.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-
Апеляційну скаргу Благовіщенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення
Постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року - залишити без змін.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова