Справа № 200/291/17(2аз/200/8/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Шевцова Т.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2017 рокусправа № 200/291/17(2аз/200/8/17)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання Федосєєва Ю.В., з участю представників апелянта ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпропетровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року по справі №200/291/17(2аз/200/8/17) за позовом Приватного багатопрофільного підприємства "Люси" до начальника управління реклами та торгівлі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету ОСОБА_4, начальника Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне багатопрофільне підприємство "Люси" (далі позивач) звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до начальника управління реклами та торгівлі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету ОСОБА_4 (далі відповідач-1), начальника Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" ОСОБА_5 (далі відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнень просило:

- визнати протиправними дії відповідача-1 та відповідача-1 в частині невиконання та порушення ними вимог ч.2 ст.19, ст.41 та ч.1 ст.144 Конституції України, ст.321 ЦК України та рішень Дніпропетровської міської ради від 30.05.2012 року №47/24 «Про деякі питання розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Дніпропетровську», від 30.01.2013 року №33/31 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2012 року №47/24 «Про деякі питання розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Дніпропетровську» та від 24.07.2013 року №43/47 «Про внесення змін та доповнень до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м.Дніпропетровську підчас видання наказів та розпоряджень щодо демонтажу тимчасових споруд у м.Дніпрі»;

- зобовязати відповідача-1 та відповідача-2 повернути безоплатно Приватному багатопрофільному підприємству «Люси» демонтовані та вивезені з порушенням вимог рішення Дніпропетровської міської ради від 24.07.2013 року №43/47 тимчасові споруди, торгівельне обладнання, товар та грошові кошти, які були розміщені за адресою м.Дніпро, вул.Котляревського, 4.

Одночасно із позовом позивачем до суду подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якому просив заборонити виконавчим органам Дніпровської міської ради (в т.ч. виконавчому комітету, департаментам, управлінням, відділам, тощо), комунальним підприємствам Дніпровської міської ради вживати заходів, направлених на демонтаж тимчасових споруд та здійснювати дії щодо демонтажу тимчасових споруд, які розташовані підставі Договорів про використання обєктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням та належать на праві власності Приватному багатопрофільному підприємству «Люси».

В обґрунтування зазначеної заяви зазначено, що у позивача наявні тимчасові споруди, розміщені у м.Дніпрі, які використовуються для господарювання на підставі укладених з Комунальним підприємством «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» договорами на використання обєктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням. Тимчасові споруди у кількості пяти одиниць, які були розміщені за аналогічними договорами за адресою: м.Дніпро, вул.Котляревського, 4 були відповідачами демонтовані та вивезені у невідомому напрямку без відома позивача. Відповідачі продовжують демонтаж тимчасових споруд, розташованих у м.Дніпрі, не попереджуючи про такі дії власників споруд. При демонтажі відповідачі вилучають торговельне обладнання та готівкові кошти, вивозять їх у невідомому напрямку, що завдає збитків господарюючому підприємству, яке не може продовжувати підприємницьку діяльність та отримувати від неї дохід. В разі невжиття заходів забезпечення позову, позивачу необхідно буде витрати значні кошти та час на розшук свого майна, повернення демонтованих тимчасових споруд, товару, торгівельного обладнання, грошових коштів. ОСОБА_1 того, підприємницька діяльність позивача буде зупинена, буде втрачено значні кошти у вигляді прибутку. Очевидність протиправності дій відповідачів полягає у порушенні ними вимог ч.2 ст.19, ст.41 та ч.1 ст.144 Конституції України, ст.321 ЦК України та рішень Дніпропетровської міської ради від 30.05.2012 року №47/24, від 30.01.2013 року №33/31 та від 24.07.2013 року №43/47.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.

До вирішення спору по суті заборонено будь-яким посадовим особам та органам влади та місцевого самоврядування, в тому числі, виконавчим органам Дніпровської міської ради (в т.ч. виконавчому комітету, департаментам, управлінням, відділам, тощо), комунальним підприємствам Дніпровської міської ради вчиняти дії, направлені на демонтаж тимчасових споруд та здійснювати дії щодо демонтажу тимчасових споруд, які розташовані на підставі Договорів про використання обєктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням та належать на праві власності Приватному багатопрофільному підприємству «Люси», а саме:

1.Тимчасової споруди загальною площею 9 кв.м., що розташована на підставі Договору №5ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: вул. Прогресивна, 8 у м. Дніпро;

2.Тимчасової споруди загальною площею 4 кв.м., що розташована на підставі Договору №6ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: вул. Прогресивна, 3 у м. Дніпро;

3.Тимчасової споруди загальною площею 6 кв.м., що розташована на підставі Договору №7ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: вул. Прогресивна, 3 у м. Дніпро;

4.Тимчасової споруди загальною площею 9 кв.м., що розташована на підставі Договору №8ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: вул. Прогресивна, 3 у м. Дніпро;

5.Тимчасової споруди загальною площею 12 кв.м., що розташована на підставі Договору №263ТС від 29.03.2016 строком до 29.09.2016 за адресою: вул. Прогресивна, 3 у м. Дніпро;

6.Тимчасової споруди загальною площею 9 кв.м., що розташована на підставі Договору №14ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: пров. Білостоцького, 8 у м. Дніпро;

7.Тимчасової споруди загальною площею 9 кв.м., що розташована на підставі Договору №13ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: пров. Білостоцького, 8 у м. Дніпро;

8. Тимчасової споруди загальною площею 9 кв.м., що розташована на підставі Договору №264ТС від 29.03.2016 строком до 29.09.2016 за адресою: просп. Слобожанський, 4 у м. Дніпро;

9.Тимчасової споруди загальною площею 5,5 кв. м., що розташована на підставі Договору №10ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: вул. Маршала Малиновського, 14 у м. Дніпро;

10.Тимчасової споруди загальною площею 5,5 кв.м., що розташована на підставі Договору №11ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: вул. Маршала Малиновського, 14 у м. Дніпро;

11. Тимчасової споруди загальною площею 9 кв.м., що розташована на підставі Договору №12ТС від 01.03.2016 строком до 01.03.2018 за адресою: вул. Маршала Малиновського, 14 у м. Дніпро.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпропетровської міської ради, яке не є особою, що бере участь у справі, проте права якої були обмежені оскаржуваною ухвалою, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у даній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в мотивувальній частині ухвали не зазначено, яку саме шкоду правам та майну позивача завдано діями відповідачів чи може бути завдано рішеннями, діями чи бездіяльністю субєктів, коло яких визначено в резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, позивач не довів необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням приписів статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтування позивача щодо необхідності забезпечення позову базуються виключно на припущеннях останнього, не доводяться належними та допустимими доказами, а тому у суду не було підстав для забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем. Позивачем не доведено, судом першої інстанції не встановлено, що з боку відповідачів вчиняються дії, направлені на демонтаж тимчасових споруд, належних позивачу та власне самого факту належності йому будь-яких споруд чи іншого майна.

Представники апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач та відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частинами 3 та 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено наступні способи забезпечення позову: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборона вчиняти певні дії.

Згідно із п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Забезпечення адміністративного позову у спосіб не передбачений Законом є неприпустимим, оскільки це є вихід за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, зокрема, що захист цих прав, може стати неможливим без вжиття таких заходів.

Необхідно зазначити, що заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо повязані із предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваною ухвалою, суд першої інстанції обмежив права, свободи та інтереси посадових осіб та органів влади та місцевого самоврядування, в тому числі, виконавчих органів Дніпровської міської ради (в т.ч. виконавчого комітету, департаментів, управлінь, відділів, тощо), комунальних підприємств Дніпровської міської ради, які не є особами, що беруть участь у справі та не були повідомлені про обмеження їх прав, свобод та інтересів.

З огляду на вищевикладене, наведений позивачем спосіб забезпечення позову не співвідноситься з предметом позову та не має зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом першої інстанції без наявних на те підстав.

Доводи заявника щодо необхідності забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі діями посадових осіб та органів влади та місцевого самоврядування, в тому числі, виконавчих органів Дніпровської міської ради (в т.ч. виконавчого комітету, департаментів, управлінь, відділів, тощо), комунальних підприємств Дніпровської міської ради. Також з матеріалів справи не вбачається очевидних ознак протиправності рішень, дії чи бездіяльності відповідачів та осіб, яким ухвалою суду першої інстанції заборонено вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про забезпечення адміністративного позову порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та підставою для скасування ухвали, а в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпропетровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року по справі №200/291/17(2аз/200/8/17) за позовом Приватного багатопрофільного підприємства "Люси" до начальника управління реклами та торгівлі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету ОСОБА_4, начальника Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

В задоволенні заяви Приватного багатопрофільного підприємства "Люси" про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 05 квітня 2017 року, в повному обсязі ухвала складена 06 квітня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_6