Справа № 428/11358/16-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юзефович І.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року справа №428/11358/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

' Приміщення суду за адресою: м. Краматорськ, вул.Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Василенко Л.А.

ОСОБА_2,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2017 р. у справі № 428/11358/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій та скасування протокольного рішення щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання призначити пенсію за вислугу років, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій та скасування рішення. Просив суд визнати протиправними дії та скасувати протокольне рішення № 4818/2016 від 30 вересня 2016 року Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до закону України «Про прокуратуру»; зобовязати Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області здійснити, починаючи з 23 вересня 2016 року, призначення пенсії згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи. (арк.справи 2-12)

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2017 року у справі № 428/11358/16-а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій та скасування протокольного рішення, відмовлено.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не набув достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки Закон України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1999 року втратив чинність на підставі підпункту 1 п.3 розділу XII Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року. (арк.справи 35,36)

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що оскільки на час його призначення на роботу в органи прокуратури України діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1999 року, він набув право виходу на пенсію за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. (арк.справи 41-57).

Апеляційний розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження з врахуванням приписів частини 6 статті 128, пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України з огляду на те, що жодна з осіб, які беруть участь у справі не прибула у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання. За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_3, 23 вересня 2016 року звернувся до Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області з письмовою заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно норм Закону України «Про прокуратуру».

03 жовтня 2016 року рішенням Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідно стажу для виходу на пенсію за вислугою років, оскільки на дату звернення позивача діє закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року. (арк.справи 20)

Встановлені обставини не є спірними у справі та не оскаржуються сторонами.

Колегія суддів зазначає, що спірним у даній справі є відмова УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області в призначенні позивачу пенсії за вислугою років, відповідно до рішення № 4818/2016 від 30 вересня 2016 року.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; 9) з урахуванням права на особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З 01.12.1991 року, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України було визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач в своїй заяві про призначення пенсії просив призначити йому пенсію за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ (зі змінами та доповненнями).

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15.07.2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, яким визначено та регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України.

Тому, відповідач, як підставу для відмови позивачу в призначенні пенсії визначив ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697- VII. Згідно цієї статті право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають прокурори в період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року при наявності стажу роботи за вислугу років 22 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач реалізував своє право на звернення за призначенням пенсії 23.09.2016 року, тому питання щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на цей час ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Згідно довідки прокуратури Луганської області № 11/147 вих-16 від 05.09.2016 року вислуга років ОСОБА_3 складає 21 рік 03 місяці 21 день.(арк.справи 22)

Таким чином колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачу недостатньо стажу для призначення пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, норми якого передбачають наявність вислуги років 22 роки 06 місяців.

Крім того, як встановлено колегією суддів в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з заявою про призначення йому пенсії на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача здійснити призначення пенсії позивачу за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 05.09.2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми щомісячного (чинного) заробітку, колегія суддів зазначає, що дані позовні вимоги заявлені передчасно, оскільки суд, з урахуванням дискреційних повноважень органу, не може підміняти собою орган владних повноважень щодо питань, які належать до його компетенції.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив рішення з додержанням норм процесуального права, тому підстави для скасування постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122-1,195,197, п.1 ч.1 ст. 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2017 р. у справі № 428/11358/16-а залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2017 р. у справі № 428/11358/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Гайдар

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_2