Справа № П/811/326/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2017 рокусправа № П/811/326/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № П/811/326/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-952/14-16 від 04.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-1003/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-1004/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-1005/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-1006/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою".

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року закрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування наказу № 11-1003/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнання протиправним та скасування наказу № 11-1004/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнання протиправним та скасування наказу № 11-1005/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнання протиправним та скасування наказу № 11-1006/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою".

Роз'яснено позивачу право звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену ухвалу як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що спір стосується саме дій та рішень відповідача як суб'єкта владних повноважень, а тому даний спір підлягає розгляду саме в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за третіми особами, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вже зареєстровано право власності на земельні ділянки, на які оскаржуваними наказами надавався дозвіл на розробку проектів відведення, у зв'язку з чим розгляд справи має здійснюватися в порядку цивільного судочинства, оскільки земельні ділянки, на які претендує позивач перебувають у власності третіх осіб.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, спір у справі, що розглядається, стосовно законності дій відповідача щодо надання відповідних дозволів на розроблення документації із землеустрою, стосується і суб'єктивного цивільного права щодо права власності на земельні ділянки, поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані поставлені питання.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень, в даному випадку відповідачем, рішення про надання дозволу на розробку документації землеустрою та передачу в подальшому прав на неї третій особі, за якою вже зареєстроване відповідне право власності, подальше оспорювання правомірності користування земельною ділянкою, що виникло у суб'єкта господарювання, повинно здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За приписами п. 10 ч.1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідна правова позиція викладена і в постановах ВСУ від 29.11.2016 року (справа № 3/406-3/265а) та від 22.11.2016 року (справа № 532/15/15-а), від 31.01.2017 року (справа № 817/3053/14), висновки якого у відповідності до ст. 244-2 КАС України мають враховуватись іншими судами при застосуванні таких норм права.

Доводи представника відповідача в даному випадку щодо прийняття спірних наказів в період дії ухвали суду про забезпечення позову та аргументація відносно тривалого часу розгляду справи судом першої інстанції, у зв'язку з чим третіми особами було отримано право власності на частину спірної земельної ділянки, колегією суддів апеляційного суду до уваги не приймаються, тому як з урахуванням вищезазначених норм матеріального та процесуального права останні не мають правового значення для вирішення даного питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № П/811/326/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко