Справа № 820/16256/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ К/800/17948/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою державного реєстратора прав на нерухоме майно Федоренка Андрія Івановича

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року

у справі № 820/16256/14

за позовом ОСОБА_3

до державного реєстратора прав на нерухоме майно Федоренка Андрія Івановича, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції

про визнання незаконним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила: визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренко А.І. (далі - Державний реєстратор) від 01 квітня 2014 року № 12074775 про зупинення розгляду заяви та рішення від 11 квітня 2014 року № 12359652, яким ОСОБА_3 відмовлено у державній реєстрації права власності; зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області (далі - Реєстраційна служба) здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на реконструйовані нежитлові приміщення 4-го поверху № 1-16, загальною площею 186,8 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-4» по АДРЕСА_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Державний реєстратор, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати, прийняти нове - про відмову у позові. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що під час розгляду документів позивача встановлено невідповідність правовстановлюючих документів відомостям, які містяться у Єдиному державному реєстрі прав, а тому дії та рішення відповідача відповідають вимогам чинного законодавства України.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_3 просила залишити таку без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги відповідно до ст. 220 КАС України.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлових приміщень, розташованих на 4-му поверсі нежитлової будівлі літ. «Б-4» по АДРЕСА_1, що підтверджується копіями ухвали Господарського суду Харківської області від 24 червня 2009 року у справі № 61/100-08 про затвердження мирової угоди, витягу про державну реєстрацію прав № НОМЕР_1 від 04 листопада 2010 року КП «Харківське МБТІ», технічного паспорту на громадський будинок, виготовленого станом на 11 квітня 2013 року КП «Харківське МБТІ».

Протягом жовтня-грудня 2012 року позивач здійснила реконструкцію (перепланування) вказаних нежитлових приміщень, що належать їй на праві власності, що підтверджується копією декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 08 січня 2013 року, зареєстрованої в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області за № 58. У зв'язку зі зміною загальної площі об'єкта внаслідок реконструкції, представником позивача за довіреністю до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області подано заяву від 14 березня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації прав власності на реконструйовані нежитлові приміщення 4-го поверху, № 1-16, загальною площею 186,80 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-4» по АДРЕСА_1.

Зазначену заяву зареєстровано в базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14 березня 2014 року за реєстраційним № НОМЕР_2. Відповідно до картки прийому заяви № 11612396 від 14 березня 2014 року до заяви додані: квитанції ПАТ «Мегабанк» № 6_12 та № 5_5 від 11 березня 2014 року; копія паспорта громадянки ОСОБА_3,; нотаріальна копія довіреності № 302 від 28 березня 2012 року представника ОСОБА_4; копія паспорта ОСОБА_4; витяг про державну реєстрацію прав № НОМЕР_1 від 04 листопада 2010 року; ухвала Господарського суду Харківської області від 24 червня 2009 року у справі № 61/100-08; декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 08 січня 2013 року, зареєстрована в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області за НОМЕР_3; технічний паспорт на реконструйовані приміщення від 11 квітня 2013 року, виданий КП «Харківське МБТІ».

Після отримання перелічених документів Державний реєстратор Федоренко А.І. прийняв рішення № 12074775 від 01 квітня 2014 року про зупинення розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з тих підстав, що у реєстрі прав власності щодо нежитлової будівлі літ. «Б-4» встановлена наявність декількох записів, а саме: РПВН № 17274514, в якому містяться відомості в актуальному стані щодо зареєстрованого права власності на незавершене будівництвом нежитлової будівлі літ. «Б-4», що розташована за адресою по АДРЕСА_1, за особою, відмінною від заявника; РПВН № 18318522 на нежитлову будівлю літ. «Б-4» загальною площею 492,3 кв.м., що розташована за адресою по АДРЕСА_1, за особою, відмінною від заявника. При цьому державний реєстратор зазначив, що для подальшого розгляду заяви необхідно надати документ, який усуне розбіжності, що вказані вище. Водночас, відповідач не зазначив, який саме документ необхідно надати заявнику для усунення зазначених вище розбіжностей.

Оскільки у встановлений державним реєстратором строк позивач не надав документ, який би усунув розбіжності, Державний реєстратор прийняв рішення № 12359652 від 11 квітня 2014 року, яким ОСОБА_3 відмовлено у державній реєстрації права власності на підставі п. 20 та п. 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868), та п. 5-4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) у зв'язку з тим, що заявником у п'ятиденний термін не усунуто обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з даними витягу про державну реєстрацію прав № НОМЕР_1 від 04 листопада 2010 року за позивачем на підставі мирової угоди від 12 травня 2009 року (ухвала Господарського суду Харківської області № 61/100-08 від 24 червня 2009 року) зареєстроване право власності на нежитлові приміщення 4-го поверху площею 195,80 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-4» по АДРЕСА_1.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 08 січня 2013 року, зареєстрованої в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області за НОМЕР_3, технічного паспорту на реконструйовані приміщення від 11 квітня 2013 року, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», після реконструкції площа приміщень, що належать позивачу зменшилася з 195,80 кв.м. до 186,80 кв.м. При цьому, не встановлено порушення прав співвласників будівлі літ. «Б-4» по АДРЕСА_1 через зменшення площі приміщень, які належать позивачу в результаті реконструкції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності оспорюваних рішень Державного реєстратора та подання ОСОБА_3 всіх передбачених чинним законодавством документів для здійснення державної реєстрації права власності на реконструйовані приміщення 4-го поверху будівлі літ. «Б-4» по АДРЕСА_1 загальною площею 186,80 кв.м., які не є новоствореним майном та належать позивачу.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій та зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1952-IV у разі, якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

П. 5-4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення від 11 квітня 2014 року № 12359652, яким ОСОБА_3 відмовлено у державній реєстрації права власності, є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора від 01 квітня 2014 року № 12074775 про зупинення розгляду заяви.

Відповідно ч. 2 ст. 15 Закону № 1952-IV орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 13 Порядку № 868 заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. Положеннями п. 15 та п. 16 цього Порядку визначено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. У разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Суд відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на перелічені положення норм чинного законодавства України, суд вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення Державного реєстратора від 01 квітня 2014 року № 12074775 про зупинення розгляду заяви, оскільки відповідач не довів, що позивач для здійснення відповідної реєстрації подала документи не в повному обсязі, не зазначив у відповідному рішенні визначених законодавством підстав для зупинення розгляду такої заяви та документів, яких, на його думку, не вистачало.

Крім того, Державний реєстратор обґрунтовує правомірність своїх рішень тим, що під час розгляду документів позивача встановлено невідповідність правовстановлюючих документів відомостям, які містяться у Єдиному державному реєстрі прав.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Зважаючи на те, що згідно з даними витягу про державну реєстрацію прав № НОМЕР_1 від 04 листопада 2010 року за позивачем на підставі мирової угоди від 12 травня 2009 року (ухвала Господарського суду Харківської області № 61/100-08 від 24 червня 2009 року) вже було зареєстроване право власності на нежитлові приміщення 4-го поверху площею 195,80 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-4» по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 подала заяву про реєстрацію права власності на це ж майно після здійсненої у встановленому законодавством порядку реконструкції з наданням всіх необхідних документів, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо необґрунтованості рішення відповідача від 01 квітня 2014 року № 12074775 про зупинення розгляду заяви та наявності підстав для задоволення позову у цій справі.

Інші доводи касаційної скарги належним чином спростовані судами попередніх інстанцій та не впливають на вирішення справи по суті.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій прийняли обґрунтовані рішення про задоволення позову, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно Федоренка Андрія Івановича залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: