Справа № 820/244/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"04" квітня 2017 р. № 820/244/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спірідонова М.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча фірма "Адамант"
до Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області
про скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча фірма "Адамант", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд :

1. Скасувати постанову про накладання штрафу від 20.10.2016 року на ТОВ «КФ «Адамант» котра була винесена державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1.

2. Зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області повернути ТОВ «КФ «Адамант» сплачений розмір штрафу, а саме 5100 грн.

3. Стягнути на користь ТОВ «КФ «Адамант» понесенні судові витрати з Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області у розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що в провадженні державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження № 51367056, відкрите 09.06.2016 року на підставі виконавчого листа по справі №642/6717/15-ц, виданого 27.05.2016 Ленінським районним судом м. Харкова, за яким ТОВ «КФ «Адамант» зобов'язано було повернути ОСОБА_2 нежитлову будівлю літ. «И-1» площею 82,4 кв.м.. та нежитлову будівлю літ. «Х-1» площею 246,3 кв.м.

20.10.2106 року державним виконавцем Малиновською Д.В. була винесена постанова про накладання штрафу на ТОВ «КФ «Адамант», з якою позивач не погоджується та вважає, що підстав для накладання арешту на ТОВ «КФ «Адамант» не було.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Так, судом встановлено, що 27.05.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист по справі № 642/6717/15-ц, на підставі якого ТОВ «КФ «Адамант» було зобов'язано повернути ОСОБА_2 нежитлову будівлю літ. «И-1» площею 82,4 кв.м.. та нежитлову будівлю літ. «Х-1» площею 246,3 кв.м.

09.06.2016 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 51367056.

Відповідно до п. 2 постанови державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження № 51367056 було постановлено боржнику добровільно виконати вимоги виконавчого документа у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, до 16.06.2016 року. Також суд зазначає, що п. 3 зазначеної постанови було постановлено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

22.06.2016 року копія зазначеної постанови була отримана уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча фірма "Адамант", про що свідчить вхідний номер документу, підпис уповноваженої особи товариства та печатка на супровідному листі від 09.06.2016 року за вихідним № 11962/20-30.

Суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча фірма "Адамант" зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2016 року в добровільному порядку, в зазначений строк, а саме до 16.06.2016 року добровільно виконана не була.

19.10.2016 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального ОСОБА_1 було здійснено виїзд за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1, на місцезнаходження нежитлового приміщення, яке було предметом спору по справі № 642/6717/15-ц.

20.10.2016 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча фірма "Адамант" у розмірі 5100,00 грн. за невиконання боржником у встановлений строк для добровільного виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2016 року.

14 листопада 2016 року копія зазначеної постанови про накладення штрафу була отримана уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча фірма "Адамант", про що свідчить вхідний номер документу, підпис уповноваженої особи товариства та печатка на супровідному листі від 20.10.2016 року за вихідним № 19755.

Також судом встановлено, що 23 листопада 2016 року згідно квитанції № 932310009 зазначена сума боргу 5100,00 грн. позивачем була сплачена.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваної постанови, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд встановив, що правовідносини з приводу розгляду адміністративним судом справ, предметом яких є рішення, дії, бездіяльність державної виконавчої служби унормовані ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), котрі відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому, пунктами 6 та 7 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII передбачено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на те, що Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII набрав чинності 05.10.2016 року, а виконавчі дії з виконання виконавчого листа Ленінського районного суду від 27.05.2016 року у справі №642/6717/15-ц розпочато 09.06.2016 року, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Виконання рішення суду здійснюється органом державної виконавчої служби у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 5 Закону № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із Законом.

Державний виконавець в силу статті 11 Закону № 606-XIV здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частин першої - третьої статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень частини першої статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що у разі невиконання без поважних причин рішення про вчинення певних дій на боржника накладається штраф.

Таким чином, у межах спірних правовідносин суду належить встановити факт не виконання боржником рішення про виконання рішення суду та поважність причин такого невиконання.

Судом встановлено, що позивач, не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, не заперечує при цьому факт невиконання ним постанови державного виконавця у добровільному порядку. Посилання позивача на порушення державним виконавцем строку прийняття оскаржуваного рішення як на підставу для скасування спірної постанови, не може бути визнано судом спроможним доводом, з огляду на положення ч. 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження". Так, у згаданій нормі вказано, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Твердження позивача про те, що постанова державного виконавця від 09.06.2016 р. ТОВ "КФ "Адамант" у добровільному порядку не виконувалася через незрозумілість порядку виконання не може бути прийнято судом як належна підстава для невиконання постанови державного виконавця, адже у розумінні ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", таке судження позивача не може бути визнано поважною причиною для невиконання постанови. З цього приводу суд вважає за необхідне зауважити, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. У спірних правовідносинах докази звернення позивача до Ленінського районного суду із відповідними заявами відсутні.

Відтак, суд не може погодитися з доводами позивача про наявність у спірних правовідносинах підстав для скасування постанови про накладення штрафу, позаяк державний виконавець правомірно реалізував свої повноваження щодо накладення штрафу за невиконання у добровільному порядку постанови про відкриття виконавчого провадження..

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про те, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена на підставі вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши обґрунтованість фактичних та юридичних мотивів, при вчиненні суб'єктом владних повноважень виконавчих дій, суд не знаходить підстав для висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча фірма "Адамант" до Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 10 квітня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.