Справа № 760/19022/16-а
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/346/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Усатової І.А., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду Україна в місті Києві про зобов"язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 13.04.2016 згідно довідки прокуратури міста Києва від 01.04.2016 з розрахунку 90% його місячної (чинної) заробітної плати, без обмежень, та виплатити різницю в пенсії з 01.01.2016 по 12.04.2016.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Києва є з 1993 року у зв'язку з призначенням та виплатою йому пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від суми середньомісячної заробітної плати. В органах прокуратури позивач пропрацював більше 20 років.

Посилається на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013 затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Позивач вважає, що на підставі зазначеної постанови Кабінету Міністрів України у нього, як у пенсіонера органів прокуратури, виникло законне право на перерахунок пенсії.

Позивач пояснив, що 13.04.2016 він звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії та надав довідку прокуратури міста Києва від 01.04.2016 за №18-222.

Зазначено, що Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу у перерахунку пенсії відповідно до прокуратури міста Києва від 01.04.2016 за №18-222, про що поінформовано листом від 22.04.2016 за №2417/07.

Позивач вважає дії відповідача та прийняте ним рішення про відмову в перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за № 213-VІІІ незаконними і такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист та на пенсійне забезпечення, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач вказав, що посилання відповідача на п.5 Прикінцевих положень Закону України 02.03.2015 № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є необгрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Крім того, цей Закон регулює лише питання призначення пенсій після 01.06.2015, а не їх перерахунок.

Позивачем зазначено, що застосування норм права суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Виходячи з наведеного вище позивач звернувся до суду та просить позов задовольнити.

02.12.2016 у справі відкрито скорочене провадження.

22.12.2016 відповідач подав до суду заперечення проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України і м.Києві та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 1993 року, розмір пенсії розрахований відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та становить 90% від посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених вищевказаним законом.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 - у разі не прийняття до 01.06.2015 закону, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону «Про прокуратуру».

На підставі вищезазначеного з 01.06.2015 пенсії та щомісячне довічне грошове утримання згідно з Законом «Про прокуратуру» в порядку та на умовах визначених вищезазначеним законом не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Таким чином, відповідач вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Києва є з 1993 року, йому призначено та виплачується пенсія за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від суми середньомісячної заробітної плати.

Станом на 01.12.2015 заробітна плата ОСОБА_1 складається з: посадового окладу, класного чину, вислуги років 40 %, а також доплат, а саме: особливо - важливе завдання, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та становить 31 484,82 грн. Цей факт встановлений на підставі копії довідки прокуратури міста Києва від 01.04.2016 за №18-222.

Відповідно до листа Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 22.04.2016 № 2417/07, позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства з 01.06.2015 раніше призначені пенсії в порядку на умовах Закону «Про прокуратуру» не перераховуються.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 1, частини перша статті 8 Основного Закону України).

Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є підвідомчими органами Фонду та разом утворюють систему органів Фонду.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» № 1055 від 16.12.2015, яка набрала законної сили 31.12.2015, було затверджено перелік територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом злиття, а саме: Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва реорганізовано шляхом злиття та створено Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Отже, Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві як правонаступник трьох територіальних управлінь Пенсійного фонду України в м. Києві є відповідачем у цій справі.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України є Закон України «Про прокуратуру».

З матеріалів справи випливає, що позивач знаходиться на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» (у редакції чинній на момент призначення пенсії).

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 13 ст.50-1 Закону «Про прокуратуру» (у редакції, яка діяла на момент призначення пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону «Про прокуратуру» у редакції № 1789-XІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вищевикладене суд констатує, що оскільки пенсія позивачу була призначена 03.08.2009, то при здійсненні перерахунку пенсії у цій справі має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-348а13.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону «Про прокуратуру» у редакції № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

При цьому, суд вважає заперечення відповідача з посиланням на Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІ не обгрунтованими, оскільки вони прийняті після виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Конституційний Суд України вказав на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, суд констатує, що сутність соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, згідно довідки прокуратури міста Києва від 01.04.2016 за №18-222, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до вимог пенсійного законодавства, зокрема, частини четвертої статті 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у заявника виникає право на перерахунок пенсії з моменту звернення пенсіонера за таким перерахунком - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Проте положеннями ст. 46 Закону передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Таким чином суд констатує, що перерахунок пенсії позивачу необхідно здійснювати без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити різницю в розмірі пенсії на минулий час - починаючи з 01.01.2016.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС «у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу суперечать вимогам частини третьої статті 2 КАС, а тому є протиправними.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС «в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».

Суд, констатує, що відповідач не довів, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Керуючись статтею 19 Конституції України, Законом «Про прокуратуру» у редакції від 05.11.1991 № 1789-XII, Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішенням Конституційного Суду України 06 липня 1999 року №8-рп/99, рішенням Конституційного Суду України 20 березня 2002 року №5-рп/2002, статтями 2, 99, 104-106, 158-163, 183-2, 244-2, 244-4, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 13.04.2016, відповідно до довідки прокуратури міста Києва №18/222 від 01.04.2016 з розрахунку 90% його місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, а також виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою і перерахованою пенсією з 01.01.2016 по 12.04.2016.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: