Справа № 804/1316/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2017 р. м. Київ К/800/22583/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

судді: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання Ловецка Т.В.,

за участю: представника відповідача Піддубняка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року

у справі № 804/1316/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит»

до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби (далі - Митниця) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 17 липня 2014 року № 110080000/2014/100165/1, картки відмови у прийнятті митної декларації від 17 липня 2014 року № 110080000/2014/00205.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Торговий Дім «Фаворит», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення цих судів скасувати та прийняти нове - про задоволення позову. Касаційна скарга мотивована серед іншого тим, що у заявці на перевезення вантажів морським транспортом від 15 травня 2014 року № 6986/55187 вартість фрахту, включаючи плату експедитору, встановлена в еквіваленті 3060,00 дол. США/контейнер у гривні за курсом НБУ на дату прибуття контейнеру на митний термінал за перевезення вантажу за маршрутом Янтянь (Китай) - Дніпропетровськ (Україна), тобто на 10 липня 2014 року - день прибуття товару на митний термінал у м. Дніпропетровську, що склало 35673,88 грн. Водночас, ненадання перевізником рахунку протягом 10 днів з дати відвантаження товару з порту відправлення відповідно до п. 2.1.8 договору транспортного експедирування пояснюється умовами погодженої сторонами заявки на перевезення від 15 травня 2014 року № 6986/55187. Крім того, час виставлення рахунку перевізником не впливає на погоджену суму оплати вартості послуг перевезення. Також позивач у своїх доводах звертає увагу на те, що специфікація від 29 травня 2014 року № 1, яка містить всі узгоджені умови поставки і є невід'ємною частиною контракту, підписана у період дії комерційної пропозиції від 21 травня 2014 року. Тому доводи Митниці про наявність розбіжностей у наданих документах, які вплинули чи могли б вплинути на вартість ввезеного товару, є безпідставними.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Митниця просила залишити таку без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення касаційної скарги, рішення судів попередніх інстанцій просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами встановлено, що між ТОВ «Торговий Дім «Фаворит» та фірмою CHANGSHA JOYSAINT DISHAWARE CO. LTD, Китай, укладений контракт від 15 квітня 2014 року № 2664-CJ/СН на постачання продукції, відповідно до якого фірма зобов'язується поставити товар позивачу, найменування, ціна та кількість якого зазначаються у додатках і специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього контракту.

Згідно із специфікацією від 29 травня 2014 року № 1до контракту № 2664-СJ/СН на постачання продукції фірма CHANGSHA JOYSAINT DISHAWARE CO. LTD зобов'язалась здійснити поставку позивачу наступного товару:

- 0217ВАV Тарілка порцелянова 22 см. у кількості 26 952 од., за ціною 0,555 доларів США/од за загальною ціною 14958,36 доларів США;

- 0073 ВАV Тарілка порцелянова 19 см. у кількості 7752 од., за ціною 0,505 доларів США/од за загальною ціною 3914,76 доларів США, а всього за загальною ціною 18 873,12 доларів США.

Умова поставки - Янтянь (Китай) (Інкотермс - 2010).

Відповідно до положень контракту від 15 квітня 2014 року № 2664-СJ/СН на постачання продукції та специфікації від 29 травня 2014 року № 1 фірма CHANGSHA JOYSAINT DISHAWARE CO. LTD здійснила постачання позивачу вищезазначеного товару на підставі інвойсу від 29 травня 2014 року № 140529.

Товар надійшов на митне оформлення до Митниці 10 липня 2014 року, що підтверджується відповідними відмітками на міжнародній товарно-транспортній накладній (СМR) від 08 липня 2014 року № 329786.

Для здійснення митного оформлення вищезазначеного товару за інвойсом від 29 травня 2014 року № 140529 позивач подав відповідачу, серед інших документів, декларацію митної вартості від 17 липня 2014 року з додатковим аркушем А до неї (у формі електронного документа відповідно до п. 1.4 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Мінфіну України № 599 від 24 травня 2012 року, згідно з якою митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становить 20361,18 дол. США.

Митна вартість зазначеного товару складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування. Ця вартість визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).

Позивач за власною ініціативою подав відповідачу разом з декларацією митної вартості додаткові документи для підтвердження заявлених декларантом відомостей про митну вартість товару: комерційну пропозицію постачальника від 21 травня 2014 року, цінову інформацію мережі Інтернет від 14 липня 2014 року, калькуляцію транспортних витрат від 10 липня 2014 року № 826, заявку на перевезення від 15 травня 2014 року № 6986/55187, рахунок-проформу перевізника від 10 липня 2014 року, прайс-лист постачальника від 19 травня 2014 року.

Митниця шляхом надіслання на адресу декларанта електронного повідомлення пред'явила вимогу про надання декларантом у 10 - денний термін додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерської документації.

16 липня 2014 року від митного брокера ТОВ «Гіперон Д», що здійснював декларування цих партій товару, надано листа вих. №7 на адресу відповідача про те, що можливість надання у 10 - денний термін витребуваних відповідачем додаткових документів відсутня.

17 липня 2014 року відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв рішення № 110080000/2014/100165/1 про коригування митної вартості товару, згідно з яким Митниця здійснила коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, та визначила цю вартість за методом 6, передбаченим ст.ст. 57, 59 Митного кодексу України. Відповідно до рішення відповідача № 110080000/2014/100165/1 від митна вартість визначена у розмірі 23164,92 дол. США.

На підставі вищезазначеного рішення відповідач оформив та надіслав декларанту електронним повідомленням картку відмови у прийнятті митної декларації від 17 липня 2014 року № 110080000/2014/00205.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що в наданих до митного оформлення документах митний орган виявив наступні розбіжності:

- відомості щодо номеру коносаменту у наданій декларантом копії митної декларації країни відправлення (А ) не відповідають наданим декларантом документам на морське перевезення (коносаменти від 05 червня 2014 року № WGE1405011 А та від 06 червня 2014 року № APLU077905331);

- згідно з комерційною пропозицією, наданою декларантом до митного оформлення, зазначені товари пропонуються для продажу за умови їх відвантаження в термін з 01 травня 2014 року по 01 червня 2014 року. Згідно з коносаментом № 1 WGE1405011А, фактичне відвантаження оцінюваного товару відбулось 05 червня 2014 року;

- згідно з п. 2.1.8 договору від 10 жовтня 2010 року № 1647 транспортного експедирування, експедитор ТОВ «Ітеріс» зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати відвантаження у порту відправлення надати клієнту ТОВ «АТБ-Маркет» (в оригіналі) рахунок на оплату. Відповідно до коносаменту № WGE1405011А фактична дата відвантаження заявленого товару 05 червня 2014 року. Наданий декларантом до митного оформлення рахунок-проформа датований 10 липня 2014 року, що не відповідає умовам п. 2.1.8 договору від 10 жовтня 2010 року № 1647;

- у наданій декларантом заявці на перевезення вантажів морським транспортом від 15 травня 2014 року № 6986/55187 вартість фрахту, включаючи плату експедитору, дорівнює еквіваленту 3060,00 дол. США/контейнер у гривні за курсом НБУ на дату прибуття контейнера на митний термінал. Згідно з рахунком-проформою від 10 липня 2014 року вартість фрахту та транспортно-експедиційних послуг складає 35673,88 грн., що не відповідає (є меншою) зазначеній у заявці вартості фрахту, включаючи плату експедитору, у перерахунку на курс НБУ на дату прибуття контейнера на митний термінал (08 липня 2014 року - відмітка Південної митниці на товаросупровідних документах);

- назва транспортного засобу, зазначена в екологічній декларації від 04 липня 2014 року № 43048 (АТНЕNА) не відповідає назві транспортного засобу, зазначеного в коносаменті від 05 червня 2014 року №WGE1405011А (BASIE EXPRESS008W), що може свідчити про перевантаження товару та пов'язані з цим витрати, що є складовими митної вартості;

- згідно з висновком експерта Дніпропетровської ТПП від 14 липня 2014 року № ГО-3134/1, експертом зроблено припущення щодо ринкової вартості товарів: 0217 ВАV тарілка фарфорова 22 см на рівні 0,555 дол. США/шт та 0073 ВАV тарілка супова фарфорова 19 см на рівні 0,505 дол. США/шт на умовах поставки FСА Янтянь. Проте, зазначений висновок експерта базується на інформації сайту мережі Інтернет http:www.alibaba.com. http:www.alibaba.com є он-лайн платформою для бізнесу, «провідним постачальником онлайнових маркетингових послуг для імпортерів та експортерів», створювати власні профілі на якому мають можливість будь-які компанії та реєструватися будь-які користувачі. Зазначене унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, цінових даних, розміщених на сайті, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних.

Крім того, судом першої інстанції установлено, що у зв'язку з незгодою з прийнятим рішенням, за заявою декларанта, оцінювані партії товару випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання за МД №110080000/2014/116993 від 17 липня 2014 року.

Листом від 30 вересня 2014 року № 30-09/31611 (вх. від 01 жовтня 2014 року № 12221/3-15) для підтвердження заявленої митної вартості підприємством ТОВ «Торговий Дім «Фаворит» надіслало до Митниці додаткові документи підтвердження оплати вартості придбаного товару, а саме: копію заявки на купівлю іноземної валюти, копію платіжного доручення від 29 липня 2014 року № 501, Swift.

Проте вказані документи відповідач не взяв до уваги, а в судовому засіданні представник Митниці, з яким погодився суд першої інстанції, зазначив, що за результатом розгляду додаткових документів, були виявлені наступні розбіжності: копія заявки на купівлю іноземної валюти, платіжного доручення від 29 липня 2014 року № 501 містять інформацію щодо доручення банку купити іноземну валюту на зазначених умовах. Представник відповідача пояснив, що ці документи не відображають господарську операцію - факт сплати ціни товару, що оцінюється, та не відображає рух активів на відповідних рахунках бухгалтерського обліку підприємства. Крім того, в графі «Призначення платежу» - копії платіжного доручення від 29 липня 2014 року № 501 зазначено реквізити зовнішньоекономічного контракту від 15 квітня 2014 року № 2664-СJ/СН. Для підтвердження митної вартості товару у відповідності до ст. 53 МК України декларант надає, в тому числі, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не надав документів для проведення перевірки правильності визначення митної вартості товару з урахуванням відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості і з урахуванням характеру зовнішньоекономічного контракту та умов поставки. Таким чином, враховуючи результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, відсутності підтвердження числових значень складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суди дійшли висновку про відсутність у відповідача підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч. 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як установлено судами попередніх інстанцій, вказані у наведеній нормі обов'язкові документи позивач надав митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Виявивши окремі розбіжності у наданих документах, а також те, що вказані документи не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема щодо вартості послуг транспортування, перенавантаження товару, Митниця витребувала додаткові документи.

Водночас, відповідно до положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Крім того, у ч. 6 ст. 54 МК України установлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Тобто, з метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 3 ст. 53 МК України.

Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як установлено судами попередніх інстанцій, підставою для витребовування додаткових документів серед іншого стали, як вважає митний орган, розбіжності у наданих позивачем документах щодо вартості транспортування товарів.

Проте, суд вважає висновки судів попередніх інстанцій щодо неправильного визначення та не підтвердження позивачем транспортної складової митної вартості товару передчасними з огляду на таке.

Якщо згідно з умовами транспортного експедирування товару вартість послуг складає 3060 дол. США за перевезення вантажу за маршрутом Янтянь (Китай) - Дніпропетровськ (Україна), то обов'язки і витрати щодо перевезення цього товару, його можливе перенавантаження, вибір способу і транспорту доставки товару лежать на перевізнику. Таким чином, різні дані щодо номерів коносаментів в митній декларації країни відправлення і в наданих декларантом документах на морське перевезення, а також різні дані щодо транспортних засобів в екологічній декларації і коносаментах, жодним чином не впливають на сплачену позивачем вартість послуг транспортування товару.

Також не заслуговують на увагу доводи Митниці щодо порушення перевізником вимог п. 2.1.8 договору транспортного експедирування № 1647 щодо терміну надання позивачу рахунку на оплату, оскільки вказане на вартість послуг не впливає і стосується виключно дотримання сторонами своїх обов'язків у межах господарських відносин. Крім того, судами не досліджено та не спростовано доводи позивача щодо умов здійснення транспортування і оплати його вартості відповідно до заявки на перевезення вантажів морським транспортом від 15 травня 2014 року № 6986/55187.

Водночас, суд не погоджується з доводами Митниці щодо неправильного визначення позивачем вартості послуг транспортування у сумі 35673,88 грн., що дорівнює еквіваленту 3060,00 дол. США/контейнер у гривні за курсом НБУ саме на дату прибуття контейнера на митний термінал у м. Дніпропетровську 10 липня 2014 року, та необхідності визначення цієї суми у розмірі еквівалентному 3060,00 дол.США/контейнер у гривні за курсом НБУ саме станом на 08 липня 2014 року (прибуття товару на митний термінал Південної митниці), оскільки транспортне експедирування товару перевізником здійснено за маршрутом Янтянь (Китай) - Дніпропетровськ (Україна) і вартість послуг повинна визначатись станом на дати повного виконання зобов'язань перевізником.

Що стосується визначеного Митницею як розбіжність терміну дії комерційної пропозиції від 21 травня 2014 року, то суд вважає такі посилання відповідача, з якими погодились суди попередніх інстанцій, безпідставними, оскільки документами, які визначають вартість товару є наданий позивачем договір, специфікації № 1 та інвойс. Саме вказані документи надані декларантом до митного оформлення товару та укладені з продавцем товару у період дії вказаної комерційної пропозиції від 21 травня 2014 року.

Відмова Митниці взяти до уваги дані висновку експерта Дніпропетровської ТПП від 14 липня 2014 року № ГО-3134/1 взагалі не може бути взята до уваги як розбіжність у наданих документах, чи доказ неправильного визначення позивачем митної вартості товару.

Приписами ч.ч. 7-9 ст. 55 МК України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Як установлено судом першої інстанції, листом від 30 вересня 2014 року № 30-09/31611 (вх. від 01 жовтня 2014 року № 12221/3-15) для підтвердження заявленої митної вартості підприємством ТОВ «Торговий Дім «Фаворит» надіслало до Митниці копію заявки на купівлю іноземної валюти, копію платіжного доручення від 29 липня 2014 року № 501, Swift.

Проте за результатами розгляду вказаних документів Митниця рішення про коригування митної вартості не скасувала та відмовила у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. Відмова обґрунтована тим, що вказані документи е відображають господарську операцію - факт сплати ціни товару, що оцінюється, та не відображає рух активів на відповідних рахунках бухгалтерського обліку підприємства. З такою позицією погодився суд першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 341 Господарського кодексу України безготівкові розрахунки можуть здійснюватися у формі платіжних доручень, платіжних вимог, вимог-доручень, векселів, чеків, банківських платіжних карток та інших дебетових і кредитових платіжних інструментів, що застосовуються у міжнародній банківській практиці.

Відповідно до п. 1.30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Положеннями ч.ч. 1 і 4 ст. 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, на думку суду, належним чином оформленні та завірені копії заявки на купівлю іноземної валюти, платіжного доручення від 29 липня 2014 року № 501, Swift у цьому випадку є належними доказами оплати позивачем ціни придбаного товару у спірних відносинах.

Водночас, у випадку наявності у суду обґрунтованого сумніву щодо фактичного здійснення господарської операції - факту сплати ціни товару, керуючись принципом офіційного з'ясування обставин справи суд зобов'язаний витребувати у ТОВ «Торговий Дім «Фаворит» додаткові докази перерахування коштів, такі як рух коштів по рахунку підприємства чи, за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З огляду на викладене, під час розгляду цієї справи та прийняття рішення по суті спору необхідно дослідити та надати належну правову оцінку умовам транспортування спірного товару та умовам оплати вартості таких послуг з урахуванням як договору на перевезення, так і заявки на перевезення від 15 травня 2014 року № 6986/55187 й інших, укладених між позивачем та перевізником документів.

Також, у випадку наявності у суду обґрунтованого сумніву щодо фактичного здійснення господарської операції - факту сплати ціни товару та достовірності даних, які містяться у заявці на купівлю іноземної валюти, платіжному дорученні від 29 липня 2014 року № 501, Swift, суду першої інстанції потрібно витребувати додаткові докази здійснення оплати вартості товару позивачем.

Суди попередніх інстанцій вказаних обставин під час вирішення спору не врахували, у зв'язку з чим порушили норми процесуального закону.

Отже, судами не встановлено всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права, допущені судами, унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення у цій справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно забезпечити виконання завдання адміністративного судочинства - захистити права та інтереси юридичної особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: