Справа № 804/197/17
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 р. Справа № 804/197/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Трубосталь» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, їх митна вартість визначалась за основним методом - ціною договору (контракту), відповідні відомості заявлялися у декларації митної вартості, до яких додавалися усі необхідні документи для підтвердження ціни. Митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. Також позивач зазначає про відсутність підстав для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а також на невідповідність рішення про коригування та картки відмови вимогам до їх оформлення і недотримання порядку щодо черговості застосування методів визначення митної вартості.
Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав
В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та Hebei Xinfeng High-pressure Flange and Pipe Fitting Co., Ltd. г. Менгсун, Китай 05.09.2016 року укладено контракт № XF-RP02/16, предметом якого є поставка виробничо-технічного призначення, а саме фланців для труб і трубок різного розміру.
У відповідності до специфікації № 1 до контракту XF-RP02/16 від 05.09.2016 року поставка товару здійснювалась на умовах CIF ОСОБА_1.
Декларантом обраний основний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.
Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
На підтвердження митної вартості товару, позивачем було надано митному органу пакет документів, передбачений статтею 335 та частиною другою статті 53 Митного кодексу України, про що вказано у МД та картці відмови. Перелік наданих документів наведений у графі 44 вищезазначених нових МД, які подані після винесення оскаржуваних рішень, картці відмови (коди документів затверджені Наказом Мінфіну України Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій від 20.09.2012 № 1011).
Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно із частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.
Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту є за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Згідно із статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Як встановлено судом, позивач надав відповідачу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення, а тому твердження відповідача, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності є неправомірним та необґрунтованим, підтвердженням викладеного є наведене нижче.
У відповідності до статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
З аналізу частини першої та другої ст. 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-IV Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про знесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Всі необхідні документи, які підтверджують задекларовану позивачем митну вартість товару, були надані відповідачу.
Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості11009000/2016/000045/1 від 23.12.2016 року стали наступні розбіжності в документах:
- п. 2.4 контракту XF-RP02/16 від 05.09.2016 року зазначено, що в ціну товару входить митне оформлення в країні продавця, оформлення сертифікату походження, вартість пакування та маркування. Витрати на транспортування, страхування та навантаження, розвантаження товару не передбачені. Зазначене підпадає під критерії умов поставки FOB згідно Інкотермс, що не відповідає відомостям зазначеним декларантом у графі 20 ЕМД - CIF ОСОБА_1;
- відповідно до відомостей документів, заявлених декларантом за митною декларацією №110090000/2016/008158 від 20.12.2016 року, міжнародне перевезення вантажу здійснено за морським коносаментом від 23.10.2016 року №TSRD006549 на судні CMA CGM GEORG FORSTER. За результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на Інтернет-ресурсі за адресою www.shippingline.org, встановлено наявність перевантаження товарів, що переміщувались за коносаментом № СМА CGM GEORG FORSTER. Зазначені відомості не заявлялись до митного оформлення оцінюваної партії товару;
- наданий до митного оформлення інвойс №XF-RP02 від 05.09.2016 року містить посилання на контракт (№XF-PR02/16), який декларантом не надано до митного оформлення. Враховуючи, що декларантом згідно графи 44 ЕМД заявлено контракт з виробником (код 4104) та реквізити іншого зовнішньоекономічного контракту (№XF- RP02/16), у митного органу наявні сумніви щодо об'єктивності та достовірності заявлених відомостей щодо «прямого» контракту з виробником;
- згідно з інвойсом №XF-RP02 від 05.09.2016 року передбачено умови оплати: 20% - передплати, 80% - по факту отримання бортового коносаменту. Коносамент TSRD006549 від 23.10.2016 року надійшов до порту ОСОБА_1 17.12.2016 року, про що міститься відповідна відмітка митного забезпечення Одеської митниці ДФС, а згідно з CMR №5821 від 17.12.2016 року, товар разом з товаросупровідними документами надійшов на адресу позивача лише 19.12.2016 року, про що також міститься відмітка митного забезпечення посадової особи Дніпропетровської митниці ДФС. Однак, декларантом позивача надано банківські платіжні документи №13 від 19.09.2016 року; №18 від 04.11.2016 року, які фактично свідчать про 100% передплату за товар, що не кореспондується з умовами контракту.
Під час судового розгляду представниками позивача з приводу вказаних розбіжностей були надані пояснення про те, що помилка в комерційному інвойсі XF-RP02 від 05.09.2016 року щодо номеру контракту є суто технічною, та вірним є номер контракту XF-RP02/16, що підтверджується листом генерального директора компанії Hebei Xinfeng High-pressure Flange and Pipe Fitting Co., Ltd., яка є продавцем за даним контрактом.
Щодо поставки товару із китайського порту Тянджинь, зазначено що в Китаї на узбережжі Тихого океану розташовано м. Тянджинь, в якому знаходить порт Хинган, у звязку з чим в документах зазначають як Тянджинь так і Хинган, що не є помилкою оскільки географічно вони знаходяться в одному місці. Отже, товар було відвантажено у м. Тянджинь, порт Хинган та відправлено в порт м. Одеса.
Конкретні зауваження до основних документів, які визначають митну вартість товару, а це є: контракт (зовнішньоекономічний договір) № XF-RP02/16 від 05 09.2016 року, інвойс № XF-RP02 від 05.09.2016 року, платіжні доручення в іноземній валюті (що підтверджують вартість товару) №19.09.2016 року № 13 та від 04.11.2016 року № 18, у відповідача відсутні.
Що стосується витребування відповідачем додаткових документів у позивача, судом встановлено наступне.
Як передбачено частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Зі змісту зазначених вище норм статті 53 Митного кодексу України слідує, що у випадку встановлення відповідачем розбіжностей у відомостях на підставі яких заявлено митну вартість за основним методом, відповідач має право письмово витребувати ряд документів.
Однак, в судовому засіданні не встановлено і відповідачем не стверджувалось зворотного, що відповідач в порядку частини 3 статті 53 Митного кодексу України витребував у позивача які-небудь документи за письмовою вимогою на підтвердження митної вартості товару за першим методом. Відповідачем не надано суду обґрунтованих пояснень та доказів про те, що витребовувані у відповідності до електронного повідомлення у позивача документи, а це переклад морського коносаменту, комерційна пропозиція та її переклад, проформа-інвойс, переклад страхового полісу, переклад сертифікату про походження, лист виробника щодо технічних помилок у документах, каталог виробника, відповідь декларанта від 21.12.2016 р., переклад проформи-інвойс, можуть підтвердити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості.
За таких умов відповідачем не було зроблено можливих дій, передбачених законодавством по визначенню правильності заявленої митної вартості товару у разі встановлення розбіжностей у первісно поданих документах, а відтак відмови у застосуванні основного методу визначення вартості товару.
Відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України, - прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Окрім того оскаржуване рішення не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Водночас, відповідачем у справі не було ніяким чином доведено проведення дій щодо можливості застосування інших методів визначення митної вартості товару, окрім резервного.
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Системний аналіз зазначених норм приводить суд до висновку, що до прийняття рішення про застосування шостого методу, відповідач повинен був провести консультації та інші дії в межах своїх повноважень (зокрема по отриманню документів та відомостей) щодо можливості застосування кожного з 2 по 5 методів, та результатами яких така можливість була б обґрунтовано виключена.
Натомість оскаржуване рішення містить формальну відсилку про неможливість застосування з 2 по 5 методів визначення митної вартості через відсутність відомостей в інформаційних базах та без вказівки на вчинені дії щодо цих методів і зокрема на дії по отриманню необхідних відомостей.
Згідно із пунктом першим статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Окрім того, суд піддає сумніву правомірність порядку застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості.
З норм частин 1 та 2 статті 64 Митного кодексу України слідує, що законодавець не розкриває змісту та порядку застосування шостого методу визначення митної вартості товарів, в той же час, наділяє відповідача повноваженнями розсуду визначати такий зміст і порядок. Виходячи з принципу правової визначеності та принципів обґрунтованості, розсудливості та добросовісності, визначеними як умова правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, суд зауважує, що відповідач до винесення оскаржуваного рішення повинен був довести до позивача зміст та порядок застосування шостого (резервного методу).
Однак, оскаржуване рішення відповідача не містять опису такого змісту та порядку. За таких умов суд вважає недоведеними відповідачем вчинення належних дій по визначенню змісту та порядку застосування такого методу визначення митної вартості, що, в свою чергу, нівелює числове значення митної вартості визначеної відповідачем в оскаржуваному рішенні.
Описані вище порушення одночасно є порушеннями прав позивача на правомірне рішення суб'єкта владних повноважень, з врахуванням принципів визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Трубосталь» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення задовольнити.
Стягнути з Дніпропетровської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Трубосталь» судовий збір в сумі 1378 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03 березня 2017 року

Суддя ОСОБА_1