Справа № 823/447/17
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року справа № 823/447/17

м. Черкаси

12 год. 26 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Желізняк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі-позивач) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі-відповідач), в якій позивач просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 03.03.2017 № 77 о/с;

-поновити позивача на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що позивача було звільнено з посади начальника ізолятора тимчасового тримання Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну полінію» - через скорочення штатів, однак в порушення ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» позивачу не було запропоновано переміщення на рівнозначну посаду або на посаду нижчу, ніж та на якій він перебував. Зазначені обставини свідчать, що оскаржуваний наказ є протиправним, існує ряд порушень законодавства України, а тому позивача має бути поновлено на раніше займаній посаді із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу із відповідача.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що згідно змін до структури Національної поліції, затвердженої наказом Національної поліції 27.12.2016 року № 1370 структура відділення поліції включає: керівництво, слідче відділення, сектор кримінальної поліції, сектор превенції, сектор реагування патрульної поліції № 1- № 4, чергова частина, канцелярія, логістика, окремі посади спеціалістів з режиму секретності. В свою чергу, загальна чисельність Христинівського відділення поліції (постійний штат) складає 54 посади, серед них: в структурі відділення поліції віддсутня посада начальника ізолятора тимчасового тримання. Тобто, підрозділ «ізолятор тимчасового тримання м. Христинівка» не передбачено штатним розписом, наявна повна ліквідація підрозділу, де проходив службу позивач. Таким чином, проведені зміни в штаті Христинівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області свідчать про те, що внаслідок відповідного реформування посада, яку обіймав позивач, а саме - начальник ізолятора тимчасового тримання, скорочена та не існує ІТТ м. Христинівка, а тому не має жодної посади, яку можна було б запропонувати позивачу. Крім того, 06.02.2017 року закінчився двомісячний строк з дня оголошення постійних штатів, поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції, після закінчення двомісячного строку звільняється зі служби в поліції.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 07 листопада 2015 року був прийнятий на службу до Національної поліції на підставі наказу № 1 о/с від 07 листопада 2015 року.

З 07 листопада 2015 року по 03 березня 2016 року перебував на посаді старшого інспектора Уманського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, а 03 березня 2016 року був призначений на посаду начальника ІТТ Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.

21 жовтня 2016 року відповідачем прийнято наказ № 181 о/с, згідно з яким звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) майора поліції ОСОБА_3 (М-081716) - начальника ізолятора тимчасового тримання Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Вважаючи вищевказаний наказ незаконним, позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із позовною заявою про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року адміністративний позов задоволений повністю, наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 12.10.2016 № 1814 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Христинівського відділення поліції та Уманського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області» в частині, що стосується ОСОБА_4 та наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 21.10.2016 №181 о/с щодо звільнення ОСОБА_4 визнані протиправними та скасовані.

03 березня 2017 року Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області видано наказ № 77 о/с. згідно з яким на виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 та ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 у справі № 823/1744/16 ОСОБА_4 поновлений на посаді начальника ізолятора тимчасового гримання Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Цього ж дня, 03 березня 2017 року, Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області видано наказ № 77 о/с, згідно з яким, майор поліції ОСОБА_4 начальник ізолятора тимчасового тримання Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнений зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну полінію» - через скорочення штатів.

Вважаючи звільнення зі служби в поліції незаконним, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ст. 60 Закону №580-VIII, проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Аналогічне положення закріплене в ч. 1 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, де вказується, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітньою рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства. Поліцейський, посада якого була скорочена, до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції зобов'язаний виконувати обов'язки за останньою посадою, яку він займав, якщо керівник органу (закладу, установи) поліції не покладе на нього інші обов'язки.( ч. 6 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію»)

Відповідно до п.п. 3 п. 2 та пп. 1 п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади. У зв'язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивача в порушення норм законодавства не було попереджено за два місяці про наступне його звільнення у зв'язку зі скороченням штату, а також не запропоновано переміщення на рівнозначну посаду або на посаду нижчу, ніж та на якій він перебував.

Суд не враховує твердження представника відповідача, що позивача було попереджено про скорочення посади яку він обіймав з дня винесення наказу про таке скорочення, оскільки це порушує законодавчо визначені та унормовані принципи права на працю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність наказу відповідача № 77 о/с щодо звільнення позивача.

Статтею 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Крім того, вимогами частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір (в даному випадку суд), одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. В той же час, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова норма закріплена і в спеціальному законодавстві, що регулює спірні правовідносини, зокрема, в пункті 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 № 114.

Так приписами вказаної норми передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Відповідно до пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260) поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Згідно п. 9 вказаного Порядку при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів (п. 8 Порядку).

Таким чином, зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 "Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції..." вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 03.04.2017 № 336, грошове забезпечення ОСОБА_3 у серпні - вересні 2016 року складало 12000,00 грн. (6000,00 х 2).

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 200,00 грн. (6000,00 грн. / 30).

Період вимушеного прогулу з 04.03.2017 по день прийняття рішення склав один місяць.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 за період з 04.03.2017 по 04.04.2017 становить: 6000 грн.

При цьому, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, допускається до негайного виконання.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 03.03.2017 № 77 о/с щодо звільнення ОСОБА_3.

Поновити ОСОБА_3 на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 березня 2017 року по 04 квітня 2017 року включно у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено 06.04.2017