Справа № 815/1610/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/1610/17

Справа № 815/1610/17

УХВАЛА

10 квітня 2017 року м.Одеса

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 28.03.2017 року було відкрито провадження по справі.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач вказує на те, що на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів ТОВ «Ількасар» за вказаними митними деклараціями додатково сплатило грошові кошти у вигляді фінансових гарантій у загальному розмірі 2611441,07 грн. (у т.ч. з ввізного мита – 831096,99 грн., з ПДВ – 1780344,08 грн.).

Позивач зазначає, що оскільки звернення до суду з адміністративним позовом та відкриття провадження у справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення, а строк дії фінансової гарантії не може перевищувати 90 днів, відповідач, по спливу 90-денного терміну перерахує суму наданої гарантії до державного бюджету, та при задоволенні позовних вимог судом відновлення порушених прав позивача буде ускладнено та буде потребувати значних зусиль, часу та витрат.

У зв'язку з цим, на думку позивача, є необхідність винесення судом рішення про забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до положень ч.1 ст.118 КАС України суд вважає за необхідне розглянути вказане клопотання негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заслухавши пояснення сторони, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно частини 3 статті 117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Заходи забезпечення адміністративного позову вживаються у разі наявності таких обставин:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, суд має встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

З урахуванням прийнятих Київською міською митницею ДФС рішень про коригування митної вартості товарів, які є предметом оскарження у даній справі, та згідно з ч.7 ст.55 Митного кодексу України ТОВ «Ількасар» з метою випуску товарів у вільний обіг здійснило їх митне оформлення за митними деклараціями від 27.01.2017 № 100270001/2017/080559, від 27.01.2017 № 100270001/2017/080565, від 30.01.2017 № 100270001/2017/080741, від 31.01.2017 № 100270001/2017/080925, від 02.02.2017 № 100270001/2017/081188, від 03.02.2017 № 100270001/2017/081286, від 05.02.2017 № 100270001/2017/081334, від 06.02.2017 № 100270001/2017/081509 із наданням фінансових гарантій у вигляді грошової застави у загальному розмірі 2611441,07 грн. (у т.ч. з ввізного мита – 831096,99 грн., з ПДВ – 1780344,08 грн.), які перераховані позивачем на відповідний рахунок митниці відповідно до п.2 ч.1 ст.310 Митного кодексу України.

Згідно з частиною 7 статті 55 Митного кодексу України строк дії таких фінансових гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

У відповідності до положень розділу Х Митного кодексу України після спливу встановленого 90-денного строку митниця перераховує надані суми фінансових гарантій до державного бюджету.

Згідно пунктів 8, 9 статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Митним кодексом України передбачено право декларанта на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів органу доходів і зборів та на повернення (вивільнення) такої фінансової гарантії у випадку визнання митницею заявленої митної вартості до моменту перерахування коштів фінансової гарантії до Державного бюджету.

Частиною 1 статті 29 Митного кодексу України встановлено, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Проте Митним кодексом України не встановлено порядку та строків вирішення питань щодо наданої фінансової гарантії у разі оскарження саме до суду рішення митниці про коригування митної вартості товарів з урахуванням якого суб'єкт господарювання надає органу доходів і зборів фінансову гарантію у вигляді внесення грошової застави на рахунок митниці. Подання до суду адміністративного позову та відкриття провадження у справі не зупиняють дію оскаржуваних рішень, а оскільки строк дії фінансової гарантії не може перевищувати 90 днів, відповідач, по спливу 90-денного терміну перерахує суму наданої гарантії до державного бюджету, та при задоволенні позовних вимог судом, відновлення порушених прав позивача може буди ускладнено та потребуватиме значних зусиль, часу та витрат з огляду на наступне.

Строк дії фінансових гарантій за митними деклараціями від 27.01.2017 № 100270001/2017/080559, № 100270001/2017/080565 спливає 27.04.2017, від 30.01.2017 № 100270001/2017/080741 спливає 27.04.2017, від 31.01.2017 № 100270001/2017/080925 – 29.04.2017, від 02.02.2017 № 100270001/2017/081188 – 01.05.2017, від 03.02.2017 № 100270001/2017/081286 – 02.05.2017, від 05.02.2017 № 100270001/2017/081334 – 04.05.2017, від 06.02.2017 № 100270001/2017/081509 спливає 05.05.2017 (вказане зазначено у графі 48 митних декларацій).

У випадку визнання протиправними та скасування судом спірних рішень про коригування митної вартості товарів, на підставі яких органом доходів і зборів до держбюджету будуть перераховані надані платником суми фінансових гарантій, то сама підстава для сплати ТОВ «Ількасар» цих гарантій буде скасована, а перераховані до держбюджету суми платежів будуть надміру сплаченими.

Згідно пункту 43.4 статті 43 Податкового кодексу України у разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 200-1.7 статті 200-1 Податкового кодексу України кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Таким чином, виникає ситуація коли платник податків для випуску товарів у вільний обіг надає фінансову гарантію грошовими коштами, а після скасування рішення про коригування митної вартості в судовому порядку отримує право на повернення надмірно сплаченої суми ПДВ лише в якості показника на його рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, використання якого законодавчо обмежено певними цілями.

Отже, платник податків після доказування в судовому порядку протиправності прийнятого органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів, а отже встановлення факту відсутності підстав для надання фінансової гарантії у вигляді грошових коштів, після перерахування коштів наданої гарантії до держбюджету, буде позбавлений використати власні кошти на свій розсуд, зокрема, повернути на поточний рахунок платника податків в установі банку, чи для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава, чи для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, що передбачено Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, перерахування митницею після спливу 90-денного строку, встановленого ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, до держбюджету коштів наданої ТОВ «Ількасар» фінансової гарантії до ухвалення рішення в адміністративній справі зумовить заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

За вказаних обставин, на думку суду, клопотання позивача про забезпечення позову є обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 117 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Суд вважає доцільним вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу перераховувати надані ТОВ «Ількасар» фінансові гарантії у вигляді внесеної грошової застави з рахунку митного органу до державного бюджету у якості митних платежів до набрання рішенням у справі законної сили, оскільки саме в цей спосіб забезпечення адміністративного позову в повній мірі збереже існуюче становище позивача.

Суд враховує, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у даному випадку має метою збереження існуючого становища до закінчення розгляду справи по суті, при цьому, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у визначений судом спосіб відповідає предмету адміністративного позову та не тягне фактичне вирішення спору по суті.

Крім того, в даному випадку вжиттям заходів забезпечення позову забезпечується збалансованість інтересів сторін шляхом збереження коштів на рахунках митниці, що не суперечить положенням Митного кодексу України.

Також суд приймає до уваги, що статтею 313 Митного кодексу України, врегульовано порядок повернення фінансової гарантії у вигляді грошової застави, яка знаходиться на рахунку митниці. Вона може бути повернута платнику або за письмовою заявою використана для сплати митних платежів або для забезпечення сплати митних платежів за іншим зобов'язанням цієї особи перед органами доходів і зборів. Кошти, внесені як грошова застава, можуть перебувати на рахунку митниці без розпорядження про їх використання протягом 1095 днів з дня їх внесення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.117,118,133,160 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Заборонити Київській міській митниці ДФС до закінчення розгляду справи № 815/1610/17 по суті та набрання рішенням суду по справі законної сили перераховувати надані ТОВ «Ількасар» фінансові гарантії у вигляді грошової застави за митними деклараціям від 27.01.2017 № 100270001/2017/080559, від 27.01.2017 № 100270001/2017/080565, від 30.01.2017 № 100270001/2017/080741, від 31.01.2017 № 100270001/2017/080925, від 02.02.2017 № 100270001/2017/081188, від 03.02.2017 № 100270001/2017/081286, від 05.02.2017 № 100270001/2017/081334, від 06.02.2017 № 100270001/2017/081509 з рахунку Київської міської митниці ДФС до Державного бюджету України у якості митних платежів.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню у встановленому законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання ухвали, але оскарження не зупиняє негайного виконання ухвали та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Єфіменко К.С.