Справа № 826/16231/16
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Кузик М.А.

апелянт ОСОБА_3

пр-к апелянта ОСОБА_4

пр-к відповідача ОСОБА_5

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є.О. від 16.08.2106 року №2344 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників патрульної поліції у місті Києві ДПП" в частині звільнення зі служби у поліції інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицького Олексія Георгійовича від 08.09.2016 року №222 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби у поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві;

- поновити ОСОБА_3 на посаді інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу 20710,59 грн.;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в яких, вказуючи на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ДПП від 11.08.2016 №2293 проведено службове розслідування з метою встановлення обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 та поліцейським роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП ОСОБА_8.

В подальшому, на підставі п. 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", ст.ст. 2, 5, 7, 12, 13, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.06.2006 №3460-ІV (далі - Закон №3460-ІV), п. 4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію України" та на підставі висновку службового розслідування від 16.08.2016 року, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ №2344 від 16.08.2016 року, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції, п.п.1, 10 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом №3460-ІV, та на підставі п. 8 ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом №3460-ІV, вирішено звільнити зі служби в поліції інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3.

08.09.2016 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ №222 о/с (по особовому складу), яким відповідно до п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", п. 9 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" та п. 8 ч. 1 ст.12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 (0002000), інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві з 08 вересня 2016 року з відрахуванням з грошового забезпечення за час невикористаної відпустки.

30.09.2016 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України прийнято наказ №249 о/с, яким внесено зміни до пункту наказу №222 о/с від 08.09.2016 року в частині дати звільнення позивача зі служби в поліцію.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що до позивача правомірно та співрозмірно застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що відповідачем в суді першої інстанції не доведено в чому полягала негідна поведінка позивача та не перевірено чи взагалі мав місце факт вчинення дисциплінарного проступку, оскільки м'ясний виріб - ковбасу позивачем був придбаний за власні кошти.

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою видачі наказу від 16.08.2016 № 2344 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників патрульної поліції у місті Києві ДПП» в частині звільненні зі служби у поліції інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 слугував висновок службового розслідування від 16.08.2016.

Відповідно до вказаного висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, затвердженим начальником Департаменту патрульної поліції 16.08.2016 року, " 08.08.2016-09.08.2016 відповідно до розстановки сил та засобів Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП інспектор роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 ніс службу, спільно з поліцейським роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капралом поліції ОСОБА_8, здійснюючи патрулювання автомобільної дороги "Київ-Чоп".

Під час несення служби екіпаж патрульної поліції, знаходячись на стаціонарному пункті на 125 км автомобільної дороги "Київ-ЧОП"., відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" зупинив транспортний засіб за порушення водієм вимог . 9.2 Правил дорожнього руху, а саме: водій не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку під час перестроювання. Поліцейські перевірили належні документи водія, оглянули багажне відділення транспортного засобу. Надалі водій передав ОСОБА_3 продукт харчування, а саме м'ясний виріб - ковбасу, яку останній поклав на заднє пасажирське сидіння патрульного автомобіля. Обставини події було зафіксовано небайдужими громадянами за допомогою пристроїв, яку мають функцію фото- та відеозапису, та у подальшому завантажено у глобальну мережу Інтернет за посиланням: https://www.youtube.com/watch?v=snXO-G9puBE. Дана подія викликала великий суспільний резонанс та обурення серед громадян, а негідна поведінка інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 дискредитувала почесне ім'я працівника Національної поліції України. Поліцейський роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капрал поліції ОСОБА_9, перебуваючи спільно з ОСОБА_3 в одному екіпажі допустив негідну поведінку свого колеги та не прийняв заходів щодо попередження та припинення порушення правил професійної етики працівником поліції.

Під час проведення службового розслідування комісією було опитано позивача та відібрані відповідні пояснення. Згідно яких, позивач вказував, що продукт харчування, а саме м'ясний виріб - ковбасу, придбав за 30 грн. у водія транспортного засобу, якого зупинив у зв'язку із порушенням Правил дорожнього руху. Хоча, згідно відеозапису в Інтеренті, на запитання представників громадськості позивач пояснював, що придбав ковбасу у магазині «АТБ».

За наслідками проведеного службового розслідування Комісія дійшла висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст.18 Закону України «Про національну поліцію», за необхідне звільнити позивача з Національної поліції України.

В подальшому, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного наказом від 16.08.2016 № 2344 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників патрульної поліції у місті Києві ДПП» наказом від 08.09.2016 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №222 о/с (по особовому складу) звільнено позивача зі служби в поліції.

Суд першої інстанції погодився з доводами відповідача, що даний вчинок став можливим внаслідок особистої недисциплінованості позивача та ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що даний вчинок дискредитує звання особи, як працівника поліції та підриває авторитет і формує негативну думку про поліцію, а застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення є обґрунтованими та правомірним.

Колегія суддів не може не погодитися з такими висновками суду першої інстанції та звертає увагу на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до вимог статті 1 цього Закону Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до вимог ст.3 Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону визначено, що поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції( ч.3 ст.11 Закону).

На виконання покладених обов'язків поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. При цьому, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов'язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи ( ст. 31 Закону).

Відповідно до вимог ст. 32 Закону поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу:

1) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров'ю такої особи або інших осіб;

3) якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.

Поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону.

Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону поліцейський у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху може зупиняти транспортні засоби. При цьому, згідно приписів ч.2 цієї статті, поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 19 цього ж Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 77 Закону встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Розділом XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п. 9 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» (далі - Дисциплінарний статуту) поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач під час несення служби на стаціонарному пункті на 125 км автомобільної дороги "Київ-ЧОП" здійснив зупинку транспортного засобу за порушення водієм вимог Правил дорожнього руху. Однак, будь-яких процесуальних документів за даним фактом позивачем складено не було, фото-відеофіксація не здійснювалася.

Позивач, вказуючи на те, що порушення було незначним обмежився усним зауваженням.

Натомість, позивачем було здійснено огляд транспортного засобу, зокрема багажне відділення. Позивачем не наведено суду обґрунтованості підстав такого огляду, причинного зв'язку між підставами зупинення транспортного засобу та його огляду.

Крім того, позивач , не зважаючи на наявність конфлікту інтересів між ним, як службовою особою та водієм, отримав від останнього продукцію, що перевозилася як вантаж.

Зазначене, на думку колегії , вказує на порушення службової дисципліни.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, в тому числі і: набуттям високого рівня професіоналізму; дотриманням законності і статутного порядку; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту.

У статті 2 Дисциплінарного статуту надано визначення дисциплінарного проступку, згідно якого дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту зазначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

- стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

- постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, які наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначається порядок накладання дисциплінарного стягнення, згідно приписів якої передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Крім того, розділом 2 Наказу Міністерства органів внутрішніх справ України № 326 від 28.04.2016 «Про затвердження Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС» визначено, що гідна поведінка працівників базується на недопущенні, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС. Доброчесність працівників будується на недопущенні конфлікту між публічними й особистими інтересами. Сумлінність працівників МВС базується на добросовісному, чесному та професійному виконанні працівниками МВС своїх обов'язків, виявлення ініціативи і творчих здібностей.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком службового розслідування, що позивачем вчинено негідну поведінку проти інтересів служби, що суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу. Звільнення його з органів внутрішніх справ проведено з дотриманням вимог законодавства, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку та результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений чинним законодавством.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваних наказів.

Враховуючи, що решта позовних вимог є похідними від зазначених вище позовних вимог, то суд першої інстанції правомірно відмовив в їх задоволенні.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 06.04.17.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.