Справа № 814/876/16
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/876/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Магістраль" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 14.04.2016 р. (форма «Р») з ПДВ, № від 14.04.2016 р. (форма «Р») з податку на прибуток;, № від 14.04.2016 року (форма «В4») з ПДВ.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не мав права проводити перевірку по контрагентам позивача - ПП "Строй-Пак", ТОВ "Квантум-Біз", ТОВ "Маракас", оскільки оригінали документів по цих контрагентам були вилучені на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.03.2015 року, що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 31.03.2015 року. Взаємовідносини позивача з ТОВ "Варіація-7" мали реальний характер, що підтверджується первинними документами та позивачем правомірно сформований кредит та витрати по цьому контрагенту. Позивач визнає правомірність нарахування податку на прибуток та штрафні санкції нараховані за 2013 рік на суму 17500 грн. , в зв'язку із не включенням до складу інших доходів суми безнадійної кредиторської заборгованості.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Актом від 28.03.2016 " Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014" встановлено порушення ТОВ "Техно-Магістраль":

- п.п.134.1.1,п.134.1 ст.134, п.п. 135.5.4 п.135.5 ст.135,ст.137,п.138.1,п.138.2,.138.8 ст.138 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1 097288грн. за 2013-2014 роки,

- п.198.3 ст.198, п.200.1, 200.2 ст.200 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 1 121 719 грн.

- п.198.3 ст.198, п.200.1, 200.3 ст.200 ПК України в результаті чого завищено залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, який підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду на загальну суму 5 220 грн. за грудень 2014 року.

На підставі акта перевірки, прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.04.2016 року:

- № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1 103780 грн. за податковим зобов'язанням та 551890 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями,

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1097288 грн. за податковими зобов'язаннями та 548644 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями,

- № , яким зменшена сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 5 220 грн. за грудень 2014 року.

У періоді, що перевіряється ТОВ "Техно-Магістраль" фактично займалось будівництвом житлових і нежитлових будівель, вантажним автомобільним транспортом, оптовою торгівлею зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Перевіркою встановлено заниження задекларованих суб"єктом господарювання показників у рядку 03 Декларацій "інші доходи" суми безнадійної кредиторської заборгованості за перевіряємий період на суму 60 250 грн. по ТОВ "УММК" за 2013 рік на суму 42750 грн. та ФОП Пенков В.І. у сумі 17500 грн. за 2014 рік, по яких минув строк позовної давності. Станом на день підписання акта перевірки первинних документів, письмових пояснень ТОВ "Техно-Магістраль" стосовно погашення кредиторської заборгованості, документів по переуступці боргу, договорів про збільшення позовної давності чи проведення претензійно-позовної роботи не отримано. ТОВ "УММК" проведено державну реєстрацію припинення 01.10.2013, тому заборгованість в сумі 42750 грн. є безнадійною з 01.10.2013, заборгованість ФОП Пенков В.І. виникла 31.12.2011, тому станом на 31.12.2014 згідно норм ст.257 ЦК є такою по якій минув строк позовної давності, в зв'язку з вищевикладеним ТОВ "Техно-Магістраль" недотримано вимоги п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, ст.137 ПК України, що призвело до заниження доходу позивача на суму 60250грн. за 2013-2014 рока.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог податкового законодавства, за наслідками здійснення господарських операцій з його контрагентом ТОВ ТОВ "Варіація-7", тому податкові повідомлення-рішення в частині донарахування податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ "Варіація-7" належить скасувати. Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) безнадійна заборгованість- це заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Відповідно до п.п.39.4.2 п.39.4 ст. 39 ПК України патники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.85.9. ст.85 ПК України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Податковим кодексом передбачено алгоритм дій відповідача, який в цій справі є суб'єктом владних повноважень та відповідно до ст.19 Конституції України повинен діяти на підставі, в спосіб та в межах наданих йому повноважень Конституцією України та законами. Відповідач повинен був витребувати завірені копії документів у правоохоронних органів, а терміни проведення такої перевірки до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Відповідно до абз.3,4 п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України 134.1. об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п.п. 138.1.1. п.138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно до п.138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно до п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Крім того, положеннями ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено, що по контрагенту позивача ТОВ "УММК" заборгованість в сумі 42 750 грн. не сплачена. ТОВ "УММК" проведено припинення державної реєстрації 01.10.2013 року.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що він не знав, що підприємство ліквідовано та виключено з ЄДР.

Договором № 0202/2011 від 02.02.2011 року на виконання субпідрядних загально -будівельних робіт, укладеного позивачем з ТОВ "УММК", п.5.3 передбачено строк виконання робіт : початок 03.02.2011 року, закінчення 31.12.2011 року. Вартість робіт оплачується замовником на протязі 1 місяця після підписання акта виконаних робіт.

Позивач повинен був у річній декларації з податку на прибуток за 2013 рік відобразити суму доходу - 42 750 грн. Норми Податкового кодексу не містять застережень стосовно можливості невідображення доходу у декларації з податку на прибуток, в разі необізнаності однієї із сторін договору про ліквідацію іншої сторони договору.

Податковий Кодекс передбачає ( ст.135), що до доходів включають безнадійну кредиторську заборгованості, до якої відноситься заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

З огяду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що податок на прибуток в сумі 8123грн. та 4061,25 грн. штрафних санкцій нараховано позивачу правомірно.

По контрагенту ФОП Пенков В.І. на суму 17 500 грн. позивач визнав суму нарахованого податку на прибуток в сумі 3 150 та штрафні санкції в сумі 1575 грн. В цій частині також позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, відповідачем правомірно нараховано податок на прибуток в сумі 11 273 грн. та 5 636,25 грн. штрафні санкції, тому податкову повідомлення-рішення в цій частині скасуванню не підлягає.

Ухвалою про тимчасовий доступ до документів від 16.03.2015 року Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області зобов'язано службових осіб ТОВ "Техно-Магістраль", надати співробітникам органу, що здійснюють контроль за дотриманням податкового законодавства документи в оригіналах та у повному обсязі по контрагентах ПП "Строй-пак", ТОВ "Маракас", ТОВ "Квантум-біз".

Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 31.03.2015 та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 31.03.2015 свідчать, що оригінали документів по контрагентах позивача ПП "Строй-пак", ТОВ "Маракас", ТОВ "Квантум-біз" були вилучені.

Додаток № 3 до акта перевірки, якій містить узагальнений перелік документів, які були використано при проведенні перевірки ТОВ "Техно-Магістраль", не містить посилань на те, що перевірка проводилась на підставі копій документів, наданих позивачем по контрагентах ПП "Строй-пак", ТОВ "Маракас", ТОВ "Квантум-біз".

Відповідач в порушення ст.85 ПК України провів перевірку, по контрагентах позивача ПП "Строй-пак", ТОВ "Маракас", ТОВ "Квантум-біз" виявив порушення Податкового законодавства, в зв'язку з чим позивачу були донараховані грошові зобов'язання.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції, щоподаткові повідомлення-рішення № від 14.04.2016, № від 14.04.2016, № від 14.04.2016 року в частині донарахування податку на прибуток, податку на додану вартість та штрафних санкцій, зменшення від'ємного значення по контрагентах ПП "Строй-пак", ТОВ "Маракас", ТОВ "Квантум-біз" належить скасувати.

В акті перевірки зазначено, що позивачем при перевірці надано видаткові та податкові накладні від 07.01.2013, 10.01.2013, 22.01.2013, 20.03.2013, 20.03.2013, 22.03.2013, 25.03.2013, 25.03.2013, 29.03.2013, 28.03.2013, які отримані від ТОВ "Варіація-7" у січні та березні 2013 року, в яких зазначено товар: автошини, плити дорожні, захисні жалюзі. У видаткових накладних відображено, що товар отримав директор Суханов О.В. Підприємством не надано журнал реєстрації довіреностей на отримання товарів. У видаткових накладних від ТОВ "Варіація-7" зазначена адреса постачальника м. Миколаїв, вул. Космонавтів б.81/17 оф.311, накладні підписані невідомою особою. Відповідно баз даних вказана адреса не співпадає з податкової адресою, вказаною в реєстраційних документах, а саме м. Миколаїв, вул.Космонавтів,81/15 оф.311. У видаткових накладних не зазначено договір, на підставі якого виписані видаткові накладні, до перевірки не надано подорожніх листів, товарно-транспортних накладних, тому перевіряючі дійшли висновку, що неможливо підтвердити фактичність здійснення господарських операцій між ТОВ "Техно Магістраль" та ТОВ "Варіація-7".

Позивач надав суду договори поставки, укладені з ТОВ "Варіація-7" від 01.01.2013, № 1/1-13 , від 01.03.2013 року № 030101, за умовами якого поставщик зобов"язується по замовленню покупця поставити та передати у власність товари будівельно-господарського призначення.

На виконання умов договору позивач надав суду видаткові накладні та податкові накладні 07.01.2013, 10.01.2013, 22.01.2013, 20.03.2013, 20.03.2013, 22.03.2013, 25.03.2013, 25.03.2013, 29.03.2013, 28.03.2013, подорожні листи, оборотно-сальдову відомість про оприбуткування товару на склад, який придбавався у ТОВ "Варіація-7", акти на списання товару, маршрутні листи, в яких зазначено маршрут, кількість використаного палива.

Позивач надав суду пояснення, що довіреності на отримання товару не виписувались, оскільки товар отримував директор, про що зазначено у видаткових накладних. Адреса ТОВ "Варіація-7" згідно свідоцтва про державну реєстрацію свідчить, що адресу ТОВ "Варіація-7" м. Миколаїв, вул. Космонавтів 81/17 оф.311. Така ж адреса зазначена у видаткових та податкових накладних. У ч.2 ст.9 Закону України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначені обов'язкові реквізити первинних документів, в яких не зазначено, що у видаткових накладних повинен зазначатись договір, на підставі яких вони виписані.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що угоди, які були укладені між позивачем та ТОВ "Варіація-7" спрямовані на реальне настання наслідків, умовлених ними, виконані сторонами в повному обсязі та відповідають положенням вільного, господарського і податкового законодавства, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Товар, який придбавалися позивачем притаманний його господарській діяльності та використовувався ним для здійснення господарської діяльності, тому формування позивачем податкового кредиту та витрат за результатами господарської діяльності з цим контрагентом є правомірним.

Надані позивачем первинні документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт надання послуг.

Отже, господарські операції позивача з ТОВ"Варіація-7" були реальними, його діяльність була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення в частині донарахування податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ "Варіація-7" підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик