Справа № 812/39/17
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/39/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про стягнення коштів за податковим боргом.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Кремінською районною державною адміністрацією 14.05.2015, ідентифікаційний номер суб'єкта підприємницької діяльності - НОМЕР_1 та є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України. У зв'язку із несплатою податкових зобов'язань з акцизного податку з реалізації суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у строки передбачені законодавством, у Відповідача виник податковий борг у розмірі 52728,00 грн. З метою стягнення податкового боргу, Відповідачем виставлено податкову вимогу форми «Ф» №624-17 від 31.08.2016. На підставі викладеного, Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України суму податкового боргу з рахунків у банках, обслуговуючих боржника з податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 52728,00 грн.

02.03.2017 до канцелярії суду надійшли письмові пояснення Позивача (а.с.46-47), в обґрунтування яких послався на Порядок обліку платників податків і зборів затвердженого наказом МФУ №1588 від 09.12.2011, а також Закон України від 13.05.2014 №1258-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про спрощення процедури державної реєстрації ліквідації підприємницької діяльності ФОП за заявниць ким принципом». Позивач зазначив, що незважаючи на те, що у Відповідача припинено підприємницьку діяльність, він зобов'язаний забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без участі представника (а.с.37).

Представник Відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.57), правом надання заперечення на адміністративний позов не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки представник Позивача та Відповідач про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відсутні потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 20.1.18 п.20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків та згідно п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України - звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

У відповідності із п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із статтею 16 ПК України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (п.п. 16.1.2 п. 16.1); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.3 п. 16.1); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.п. 16.1.4 п. 16.1).

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (підпункт 49.18.1);

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (підпункт 49.18.2).

Платник податків відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено у пп. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (далі - Кодексу) платником податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних-товарів.

Об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (пп.213.1.9п.213.1 ст.213 кодексу).

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування (абзаци перший та другий пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець Кремінською районною державною адміністрацією, ідентифікаційний номер суб'єкта підприємницької діяльності - НОМЕР_1, 13.01.2017 припинено підприємницька діяльність, що витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.35) та ідентифікаційними даними (а.с.19, 48-49).

Відповідно до інформації зазначеної у вищевказаному витягу, Відповідач 13.01.2017 припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням (зворотній бік а.с.35).

Відповідач має податковий борг з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 52728, 00 грн., який виник внаслідок несплати в установлений строк грошового зобов'язання, визначеного на підставі податкової декларації акцизного податку (а.с. 9-17):

1. 2847,00 грн., згідно податкової декларації акцизного податку від 20.10.2015 № термін сплати 30.10.2015;

2. 8675,00 грн., згідно податкової декларації акцизного податку від 18.11.2015 № термін сплати 30.11.2015;

3. 8842,00 грн., згідно податкової декларації акцизного податку від 16.12.2015 № термін сплати 30.12.2015;

4. 8408,00 грн., згідно податкової декларації акцизного податку від 20.01.2016 № термін сплати 30.01.2016;

5. 10190,00 грн., згідно податкової декларації акцизного податку від 19.02.2016 № термін сплати 01.03.2016;

6. 13766,00 грн., згідно податкової декларації акцизного податку від 18.03.2016 № термін сплати 30.03.2016.

З метою стягнення податкового боргу Позивачем відповідно до ст. 59 ПК України було виставлено податкову вимогу форми «Ф» № 624-17 від 31.08.2016 (а.с. 18), яку було направлено Відповідачу засобами поштового зв'язку (зворотній бік а.с. 18).

Докази оскарження зазначеної податкової вимоги у матеріалах справах відсутні.

Згідно з п. 95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 ст. 95 ПК України).

Оскільки судом встановлено, що сума податкового боргу з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів фізичної особи-підприємця складає 52728,00 грн., який до теперішнього часу в добровільному порядку не сплачено, що підтверджується матеріалами справи, сума податкового боргу є узгодженою, податковим органом дотримано порядок звернення до суду з позовом, а тому вимоги державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом визнаються судом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати позивача з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 92905, АДРЕСА_1) з рахунків в банках, обслуговуючих платника, кошти в рахунок сплати податкового боргу зі сплати податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 52728,00 грн (п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять вісім гривень 00 коп.) на користь Державного бюджету України р/р 0080, код платежу 14040000, банк ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, отримувач УК у м. Сєверодонецьку, код отримувача 37944909.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя С.В. Борзаниця