Справа № 812/339/17
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 квітня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/339/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Борзаниці С.В.,

при секретарі судового засідання Ждановій Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування протоколу від 27.10.2016 № 34,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування протоколу від 27.10.2016 № 34 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.10.2016 заступником начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковником поліції ОСОБА_2 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією (далі по тексту - Протокол) відносно ОСОБА_1 Позивач вважає Протокол незаконним і таким, що підлягає скасуванню з таких підстав.

Під час винесення Протоколу не дотримано вимоги статей 245 і 280 КУпАП, відповідно до яких, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Зокрема, відповідачем не були з'ясовані всі обставини справи.

26.10.2016 на мобільний телефон Позивача подзвонила уповноважена посадова особа Відповідача ОСОБА_2 та запросила до свого службового кабінету за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, 17, для того, щоб опитати його щодо повідомлення про вчинення корупційного правопорушення, яке надійшло за підписом ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 Того ж дня Позивач прибув до службового кабінету уповноваженої посадової особи Відповідача. У зв'язку з великою кількістю зібраних документів узгодили про прибуття Позивача 27.10.2016 для надання пояснення та доказів, якими вони обґрунтовуються.

27.10.2016 на мобільний телефон подзвонила уповноважена посадова особа Відповідача ОСОБА_2 і повідомила, що має намір вручити Позивачу повістку на допит. Він приїхав до його службового кабінету, але замість повістки була вручена копія оскаржуваного адміністративного Протоколу. Після ознайомлення з Протоколом, на сторінці 5 у графі Пояснення власноруч написав наступне: «З даним протоколом повністю не згоден, буду доводити свою невинуватість в суді. Жодного конфлікту інтересів в моїх діях на посаді секретаря міської ради не було. Вважаю даний протокол незаконним. Підтверджую, що мені було відмовлено в наданні копій всіх документів за цим адміністративним матеріалом, а також було відмовлено у здійсненні фотографування на мій фото-пристрій. Пояснення написані мною особисто та вірно.»

Позивач мав намір, отримавши повістку, скористатися допомогою захисника - адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, але реалізація цього права Відповідачем забезпечена не була.

Відповідач при складанні оскаржуваного Протоколу порушив його право на захист, право на правову допомогу.

Також Відповідачем при складанні оскаржуваного Протоколу були порушені права подавати докази, заявляти клопотання, передбачені ст.268 КУпАП, чим порушено норми ст.245, ст.280 КУпАП, частин 1, 2 і 3 ст.7 КУпАП.

Вважає, що складу правопорушення в діях позивача не було, та немає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому оскаржуваний Протокол, складений з порушеннями прав та чинного законодавства, є протиправним, незаконним та підлягає скасуванню.

Просив визнати протиправним і скасувати повністю Протокол №34 від 27.10.2016 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією відносно ОСОБА_1, стягнути з Відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1280,00 грн.

Позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог, виходячи з такого.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань забезпечення діяльності органів національної поліції» № 336-VIII від 21 квітня 2015 року, ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» органи національної поліції віднесені до спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції та відповідно до ст. 255 КУпАП наділені правом складати протоколи про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, за статтями 172-4 - 172-9 КУпАП.

Відповідно до наказу № 81 від 07.11.2015 «Про затвердження положення про Департамент захисту економіки» працівники вказаного підрозділу наділені повноваженнями на складання протоколів про вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, за статтями 172-4 - 172-9 КУпАП.

Реалізуючи повноваження спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії адміністративним правопорушенням, пов'язаним із корупцією, посадова особа Національної поліції як особа, наділена правом складати протоколи про адміністративні правопорушення, збирати докази, зазначені у статті 251 КУпАП, які мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, відповідно до п.п. 3,5 ч.І ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський для виконання завдань покладених на поліцію, наділений такими повноваженнями:

- вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

Крім того, пунктом 6 «Положення про Національну поліцію України», затвердженого Постановою КМУ № 877 від 28.10.2015 передбачено, що Національна поліція для виконання покладених на неї завдань має право:

- одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об'єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань;

- користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв'язку та іншими технічними засобами.

Враховуючи викладене, заступником начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 за погодженням з прокуратурою Луганської області, на виконання положень Закону України «Про запобігання корупції», будучи спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції, вбачаючи у діях ОСОБА_1 ознаки правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідно до норм КУпАП складено протокол від 27.10.2015 №34 та надіслано до Лисичанського міського суду, тобто органу, уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_3 міським судом 23.01.2017 при розгляді матеріалів справи №415/5680/16-п (провадження №3/415/19/17), оцінивши докази, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.

Крім того, в постанові судді Апеляційного суду Луганської області Люклянчука В.Ф. від 03.03.2017 по справі №415/5680/16-п (провадження №33/782/17) зазначено, що викладені у апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, суперечать фактичним обставинам справи, через що не можуть бути визнані обґрунтованими та доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безґрунтовними. Зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП щодо вручення його копії ОСОБА_1 були виконанні. Також він надав пояснення та зауваження щодо змісту протоколу.

На підставі викладеного, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд дійшов до такого.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.10.2016 заступником начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковником поліції ОСОБА_2 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно секретаря Лисичанської міської ради ОСОБА_1 (а.с.9-11).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн (а.с.39-44).

Згідно постанови апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 23.01.2017 ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 172-7 КУпАП скасовано. Закрито провадження у справі за закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В постанові зазначено, що викладені у апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, суперечать фактичним обставинам справи, через що не можуть бути визнані обґрунтованими, а доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безґрунтовними. Зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП щодо вручення його копії ОСОБА_1 були виконанні. Також він надав пояснення та зауваження щодо змісту протоколу. При його розгляді суддею в місцевому суді ОСОБА_1 був присутній та не був обмежений у використанні прав, передбачених ст. 268 КУпАП (а.с.45-47).

Вирішуючи питання по суті спору, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України Про запобігання корупції від 14.10.2014 № 1700-VII (далі Закон № 1700-VI) спеціально уповноваженими субєктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, серед інших, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови (підпункт "б" пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VI).

Згідно з п. 12, п. 12-1 частини 1 статті 12 Закону № 1700-VI Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або повязаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень; складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Розділом V Закону № 1700-VI врегульовані питання, повязані із запобіганням та врегулюванням конфлікту інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 1700-VI особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції) ( серед інших 172-4 - 172-9).

Статтею 221 КУпАП визначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-20 цього Кодексу.

Главою 13-А КУпАП врегульовані питання, повязані з адміністративними правопорушеннями, повязаними з корупцією.

Статтею 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до статті 257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (стаття 5) визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Згідно статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

З аналізу вищевказаних норм Закону № 1700-VI та КУпАП вбачається, що у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, які при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Вирішуючи питання по суті спору, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України Про запобігання корупції від 14.10.2014 № 1700-VII (далі Закон № 1700-VI) спеціально уповноваженими субєктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Таким чином, положеннями статті 1 Закону № 1700-VI органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України та Національне агентство з питань запобігання корупції визначені спеціально уповноваженими субєктами у сфері протидії корупції.

При цьому суд зазначає, що вказаною нормою не визначений виключний статус Національного агентства з питань запобігання корупції як єдиного органу, який уповноважений вживати заходи з питань запобігання корупції. Тобто, на усі зазначені у вказаній статті органи покладені відповідні обовязки.

Посадові особи Національної поліції є повноважними органами на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією.

Судом встановлено, що оспорюваний протокол був складений повноважною посадовою особою.

Також встановлено, що протокол був розглянутий в порядку, визначеному положеннями КУпАП. При цьому ОСОБА_1 скористався передбаченим законодавством правом на апеляційне оскарження прийнятого відносно нього рішення.

Постановою апеляційного суду Луганської області як повноважним органом щодо перегляду прийнятого за протоколом рішення була встановлена відсутність порушень права на захист ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Також апеляційним судом Луганської області було встановлено, що позивач був присутній при розгляді протоколу в місцевому суді і не був обмежений у використанні прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

В силу приписів ст. 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З урахуванням положень статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», положень Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України окружний адміністративний суд не уповноважений на перегляд судових рішень місцевого та апеляційного судів загальної юрисдикції за наслідками розгляду адміністративного протоколу про вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд зазначає, що протокол не є кінцевою стадією встановлення в діях чи бездіяльності певної особи складу адміністративного правопорушення. Протокол є документом, в якому орган або посадова особа зазначає ознаки певного правопорушення, що виключає наявність у цього органу компетенції (повноважень) щодо встановлення певних обставин.

Зазначений висновок суду підтверджується положеннями статті 247 КУпАП, відповідно до якої передбачені види рішень, які можуть бути прийняті по справі.

Такий висновок суду підтверджений прийнятою постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 23.01.2017 та постановою апеляційного суду Луганської області від 03.03.2017.

При розгляді даної адміністративної справи було встановлено, що відповідач не перевищив своїх повноважень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення; склавши протокол, направив його до повноважного органу.

Посилання позивача на рішення Європейського Суду з прав людини в частині порушення його права на захист судом визнається незмістовними, оскільки апеляційним судом Луганської області як повноважним органом в межах відповідного судочинства досліджувалися вказані доводи ОСОБА_1 та надана оцінка про відсутність порушень з цього приводу.

За таких обставин, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування протоколу від 27.10.2016 № 34 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, слід відмовити.

У зв'язку із відмовою у задоволені позову судові витрати зі сплати судового збору позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування протоколу від 27.10.2016 № 34 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 11 квітня 2017 року.

Суддя ОСОБА_5