Справа № 813/3952/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2017 р. м. Київ К/800/7802/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Мороза В.Ф.,

при секретарі: Ловецької Т.В.,

за участю сторін: представника відповідача: Піддубняка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою Львівської митниці ДФС на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НТД-Україна» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «НТД-Україна» звернулось до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, у якому просило визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07 травня 2015 року № 209000011/2015/000008/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08 травня 2015 року № 209020000/2015/00011.

Позовні вимоги мотивовано тим, що митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товару (преформи для виготовлення пляшок), що ввозився на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування та складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року та прийнято рішення про задоволення позову, яким оскаржувані рішення відповідача та картку відмови визнано протиправними та скасовано.

У поданій касаційній скарзі Львівська митниця ДФС, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 квітня 2015 року компанія «GTXHanexPlasticSp. z о.о.» (Польща) та ТОВ «НТД-Україна» уклали контракт № NTD-23/03/15 на поставку поліетилентерефталатних преформ для виготовлення пляшок у асортименті.

Для митного оформлення ввезеного на митну територію України відповідно до названого контракту товару ТОВ «НТД-Україна» подало митну декларацію від 06 травня 2015 року № 209020000/2015/000932 та документи на товар згідно з контрактом, а саме: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 18 лютого 2015 року № 209/2012/0000898; міжнародну автомобільну накладну (СMR) від 28 квітня 2015 року № 208412; довідку про транспортні витрати від 28 квітня 2015 року № 2804-2; інвойс від 28 квітня 2015 року № (S)FSE-232/15/EXPO; контракт від 15 квітня 2015 року № NTD-23/03/15; доповнення до контракту від 15 квітня 2015 року № 1; договір на поставку товару від 27 березня 2015 року № 270315; додаток №1 до договору № 270315 на поставку товару від 27 березня 2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 28 квітня 2015 року № 2730; сертифікат про походження товару загальної форми від 28 квітня 2015 року № РL/МF/АК 0274464; калькуляцію виробничих витрат від 15 квітня 2015 року; комерційну пропозицію від 20 квітня 2015 року; платіжне доручення в іноземній валюті від 24 квітня 2015 року № 11 на суму 36287,94 Євро; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів від 30 квітня 2015 року № 08/2015; копія митної декларації країни відправлення від 28 квітня 2015 року № 15РL331030Е0060573; інформаційний код результатів митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 08 травня 2015 року № 1/1-0-0-0/1/01/4/1/1.

Отримавши вказані документи, Львівська митниця ДФС, із посиланням на вимоги статті 53 Митного кодексу України, надіслала на адресу ТОВ «НТД-Україна» електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів: 1) транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір на перевезення, заявка, рахунок про оплату якщо він здійснювався); 2) каталог, прейскурант виробника товару (прайс-лист); 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. А також оригінали документів, зазначених у митній декларації, або засвідчені в установленому порядку їх копії.

Підставою вимоги митного органу про надання додаткових документів на підтвердження вартості перевезення заявленого до митного оформлення товару за митною декларацією стало виявлення митницею розбіжностей щодо перевізника товару, які полягали в тому, що у графі 18 міжнародної автомобільної накладної (СMR) від 28 квітня 2015 року № 208412 перевізником указано ФОП ОСОБА_3, а подана декларантом довідка про транспортні витрати від 28 квітня 2015 року № 2804-2 видана ТОВ «ПАС-Транс».

07 травня 2015 року представник декларанта на примірнику відповідача зробив запис про проведення консультації, неможливості подання інших документів та просив прийняти рішення по митній декларації №209020000/2015/000932.

Цього ж дня Львівська митниця ДФС прийняла рішення № 209000011/2015/000008/2 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого (графа 33) митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 Митного кодексу України. Під час розгляду документів було встановлено, що до митного оформлення не були подані в повному обсязі документи, що підтверджують вартість перевезення (договір, заявка). З декларантом проведено консультації. Неможливо застосувати наступний метод визначення митної вартості 2а з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (стаття 60 Митного кодексу України). Джерелом коригування митної вартості слугувала митна декларація від 02 березня 2015 року № 209120000/15/807468.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів року вказано, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 статтею 53 Митного кодексу України, а саме: до митного оформлення не були подані в повному обсязі документи, що підтверджують вартість перевезення (договір, заявка).

На підставі зазначеного рішення відповідач сформував картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08 травня 2015 року № 209020000/2015/00011.

Вважаючи протиправним рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 07 травня 2015 року № 209000011/2015/000008/2 та відповідну картку відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості оскаржуваних рішення та картки відмови з огляду на наявність розбіжностей у поданих позивачем під час митного оформлення документах та ненадання витребуваних митницею додаткових документів для підтвердження митної вартості імпортованого товару.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що поданими позивачем митному органу під час проходження митного контролю документами, підтверджується ціна ввезеного товару, а сумнів щодо розміру вартості транспортних перевезень не є підставою для незастосування основного методу визначення митної вартості, адже вартість перевезення не впливає на ціну ввезеного товару за договором, а впливає на загальну митну вартість ввезеного товару.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею

220 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Приведені приписи законодавства з питань митної справи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказуючи на обґрунтованість позиції відповідача щодо неможливості визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом з огляду на відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, колегія суддів виходить з наступного.

Як вже зазначено, згідно з пунктом 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є, зокрема, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що під час митного оформлення імпортованого позивачем товару митницею виявлена розбіжність щодо перевізника товару, яка полягала в тому, що у графі 18 міжнародної автомобільної накладної (СMR) від 28 квітня 2015 року № 208412 перевізником указано ФОП ОСОБА_3, а подана декларантом довідка про транспортні витрати від 28 квітня 2015 року № 2804-2 видана ТОВ «ПАС-Транс».

За викладених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції інстанцій у частині непідтвердження позивачем вартості перевезення товару, та, відповідно, щодо наявності у митниці законодавчо визначеної підстави для витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості.

При цьому, вказані розбіжності не усунуті декларантом на вимогу митниці, що й стало підставою для прийняття останньою оскаржуваного рішення та формування відповідної картки відмови.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявлені декларантом відомості щодо ціни імпортованого товару не базувалися на об'єктивних даних, які б підтверджувались документально, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції щодо доведеності з боку митного органу наявності підстав для витребування від декларанта додаткових документів, а враховуючи факт ненадання таких документів, - коригування заявленої митної вартості товару.

При цьому колегія суддів указує на необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції, який став підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Так, дійсно, вартість перевезення не впливає на ціну ввезеного товару за договором, але вартість перевезення є складовою митної вартості. У свою чергу, у разі не підтвердження будь-якої зі складових митної вартості коригуванню підлягає вся митна вартість товару, а не окремі її складові.

За вказаних обставин, позиція суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та винесеної на підставі неї картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України є обґрунтованою, а суд апеляційної інстанції допустив порушення норм матеріального права, що потягло помилкове скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, зважаючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року скасувати.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку статей 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: