Справа № 815/6477/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6477/16

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ :

До суду звернулося ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» з адміністративним позовом до ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправними дій відповідача щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються позивачем до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, зобов'язання відповідача утриматися від протиправних дій щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються позивачем до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позовній заяві, уточненнях до позову, додаткових письмових поясненнях, оскільки відповідачем з серпня 2016 року неправомірно почав справлятися канальний збір з суден, в тому числі, які агентуються позивачем та прямують до, зокрема, Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту. При цьому, підхідний канал морського порту Одеса призначений для прямування суден до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, що зазначено в його паспорті, під час прямування суден до Карантинної, Ланжеронівської гаваней проходження підхідного каналу в один кінець або транзитом в один кінець не відбувається, до серпня 2016 року канальний збір за проходження суден до Карантинної, Ланжеронівської гаваней порту не справлявся та будь-яких змін, які б могли вплинути на обставини справляння цього збору, не відбулося, а тому позивач вважає неправомірним нарахування йому канального збору за проходження суден до Карантинної, Ланжеронівської гаваней морського порту Одеса та належним способом захисту прав позивача, на його думку, має бути зобов'язання відповідача утриматися від нарахування такого збору.

Представники відповідача адміністративний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених в запереченнях на позов (т.1 а.с.176-181), оскільки судна, які прямують до будь-яких гаваней Одеського морського порту в обов'язковому порядку мають проходити (використовувати) підхідний канал, незалежно від повного його проходження або часткового використання, виключень щодо справляння канального збору не передбачено законодавством, а не нарахування канального збору за проходження каналом до Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту до серпня 2016 року було неправомірним, що виявлено під час перевірки Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України». Крім того, нарахування канального збору, на думку відповідача, не порушує прав позивача та за твердженнями представників відповідача на сьогодні вирішується питання щодо внесення в паспорт підхідного каналу Одеського морського порту змін щодо його використання для прямування суден до всіх гаваней порту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправними дій відповідача щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, зобов'язання відповідача утриматися від протиправних дій щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту - задоволено частково. Визнано протиправними дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» - відмовлено. Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» (код платника 39555962) судовий збір у розмірі 1378 грн.

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» звернулося до суду з апеляційною скаргою на вказану постанову, просить її скасувати в частині задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправними дії ДП «АМПУ» щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються TOB «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН» до ДП «АМПУ» про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від справляння канального збору, відмовити. Також апелянт просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ - 135, пр. Перемоги, 14, код СДРПОУ 38727770) витрати по сплаті судового збору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1. ч.1 ст.1, ч.1 ст.15, ч.1, 2, 3 ст. 22 Закону України «Про морські порти України» адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об'єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Адміністрація морського порту утворюється з метою, в тому числі, справляння та цільового використання портових зборів, до яких відноситься канальний збір.

Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Прядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Згідно до вимог ст.116, 117 Кодексу торговельного мореплавства України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства.

Морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з службами порту, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» - суб'єкт господарювання, який здійснює агентування суден в морських портах України (т.1 а.с. 96-109).

Між позивачем та ДП «Адміністрація морських портів України» 21.12.2015 року укладений Договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України №345-П-АМПУ-15 (т.1 а.с. 15-25), предметом якого є, в тому числі, надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки, порядок надання (виконання) адміністрацією порту суднозаходу за плату послуг (робіт) при обслуговуванні суден Морським агентом в морських портах України, а також врегулювання порядку нарахування та оплати портових зборів та інших послуг (робіт), наданих (виконаних) адміністрацією порту суднозаходу та організація інформаційного забезпечення під час приходу, перебування та виходу судна із морського порту.

Відповідно до положень п.п.2.3.2, 2.3.22 п.2.3, п.4.2, 4.3 зазначеного Договору морський агент зобов'язаний вчасно здійснювати від імені судновласника (фрахтувальника) взаєморозрахунки з адміністрацією порту суднозаходу з портових зборів та інших платежів, своєчасно здійснювати усі розрахунки з адміністрацією порту суднозаходу за надані судну і морському агенту послуги, а у разі несвоєчасної сплати послуг, адміністрація порту суднозаходу має право вимагати від морського агента сплату пені та штрафних санкцій, а також призупиняти надання послуг до повної сплати морським агентом заборгованості за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2016 року в.о. голови ДП «Адміністрація морських портів України» видав окреме доручення №37 начальнику Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (т.1 а.с.27-28), яким зобов'язав його справляти канальний збір у повному обсязі з суден, що прямують на причали Карантинної, Нової та Каботажної гаваней, що стало підставою для справляння канального збору з всіх суден, що прямують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту.

До видання окремого доручення №37 від 10.08.2016 року, канальний збір з суден, що прямують до Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, тобто, тих, щодо яких позивач просить визнати дій із справляння канального збору неправомірними, не справлявся, про що свідчать дисбурсментські рахунки за червень 2016 року (т.1, а.с. 35, 37, 40, 42, 45, 47) та ці обставини не заперечуються відповідачем по цій справі.

Підставою для видання зазначеного окремого доручення стала перевірка взаєморозрахунків Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та складений за результатами перевірки акт №54-05-02/10 від 11.07.2016 року, в якому зазначено про безпідставне не справляння канального збору з суден, що прямували до причалів Карантинної, Нової, Каботажної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту в порушення наказу Міністерства інфраструктури України №316 від 27.05.2013 року (т.2, а.с.216-232).

Разом з цим, з акту вбачається, що сам відповідач зазначає про неоднозначне трактування використання підхідного каналу та необхідність врегулювання цього питання на законодавчому рівні, зазначає про проведення днопоглиблення каналу та, як наслідок, необхідності покриття витрат на здійснені роботи, а також посилається на висновки Вищого Господарського суду України в рішенні по справі №915/1163/14 про незалежність справляння канального збору від факту проходження судном його весь час, або частково, або його пересікання, проте ці висновки стосуються справляння канального збору за проходження Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом, Херсонським морським каналом та не стосуються проходження підхідного каналу Одеського морського порту.

Колегія суддів зазначає, що підхідний канал морського порту Одеса існує з 1931 року та ним користуються судна, які прямують до Практичної, Заводської, Хлібної та Нафтової гаваней порту, а з суден, які прямують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней канальний збір до серпня 2016 року не справлявся.

Так, відповідно до положень Розділу ІІІ «Порядку справляння і розміру ставок портових зборів», затвердженого 27.05.2013 року наказом Міністерства інфраструктури України №316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 червня 2013 року за №930/23462 нарахування канального збору здійснюється за кожне проходження підхідного каналу судном в один кінець і кожне проходження підхідного каналу судном транзитом в один кінець за одиницю умовного об'єму судна.

Згідно даних Паспорту підхідного каналу ДП «Одеський морський торговий порт» він збудований в 1931 році та призначений для використання суднами, які прямують до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, глибина каналу складає 14 метрів (т.1 а.с.223-250, т.2 а.с.1-94). Аналогічні дані щодо Підхідного каналу містяться в Паспорті акваторії Одеського морського порту та в цьому документі також зазначено, що підхідним каналом користуються судна, які прямують до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней (т.2 а.с.95-213).

Відповідно до «Обов'язкових постанов по морському порту Одеса», затверджених наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 22.12.2015 року №266, призначенням підхідного каналу є підхід до Практичної, Заводської, Хлібної та Нафтової гаваней морського порту Одеса (т.3 а.с.123-142).

Таким чином, Паспортом підхідного каналу ДП «Одеський морський торговий порт», Паспортом акваторії Одеського морського порту, «Обов'язковими постановами по морському порту Одеса» визначене цільове призначення підхідного каналу для використання суднами які прямують до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, а тому прямування суден до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту не передбачає використання підхідного каналу за його цільовим призначенням.

Як вбачається з карт глибин акваторії Одеського морського порту (т.2 а.с.214-215), природні глибини акваторії Одеського морського порту на відрізку прямування до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней складають 5-9 метрів, глибини акваторії Одеського морського порту на відрізку прямування до Карантинної, Нової, Каботажної гаваней через Східний вхід та до Ланжеронівської гаваней складають 12-14 метрів, глибина підхідного каналу складає 13-14 метрів, що додатково підтверджує використання підхідного каналу саме для заходу суден до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней та можливість заходу суден до Карантинної, Нової, Каботажної, Ланжеронівської гаваней із використанням природних глибин без використання підхідного каналу.

Умовою нарахування канального збору, у відповідності до «Порядку справляння і розміру ставок портових зборів», затвердженого 27.05.2013 року наказом Міністерства інфраструктури України №316, є проходження каналу в один кінець або проходження каналу транзитом в один кінець. На думку судової колегії, з урахування глибин різних гаваней порту, ця умова пояснює чому позиція позивача в цій справі заслуговує на увагу.

З наданих до суду доказів, зокрема, треків руху суден, що агентувалися позивачем у період з 08.07.2016 року по 22.01.2017 року та здійснювали захід до Одеського морського порту до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней (т.3 а.с.80-119), вбачається, що зазначені судна не використовували підхідний канал Одеського морського порту, оскільки не проходили ним в один кінець, або транзитом в один кінець, а пересікали його в одній або декількох точках, в деяких випадках проходили поряд з ним до Ланжеронівської гавані, однак, в будь-якому випадку використання каналу за його цільовим призначенням не відбувалося, у тому числі тому, що глибина Ланжероновської гавані не менш ніж глибина підхідного каналу.

Крім того, судна, які прямують до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней та в зворотному напрямку не використовують підхідний канал як гідротехнічну споруду, з огляду на наступне.

Підхідний канал Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» є гідротехнічною спорудою, про що свідчить довідка Регістру судноплавства України про включення ГТС до бази даних гідротехнічних споруд та реєстр гідротехнічних споруд морських портів України (т.1 а.с.77-78, т.2 а.с.233).

Відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України» гідротехнічні споруди морських портів - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден.

Внутрішній підхідний канал - гідротехнічна споруда, природний або штучний водний шлях, розташований у межах акваторії порту, призначений для підходу або відходу суден до причалів та маневрування в межах акваторії морського порту.

Згідно до вимог п.1.2, п.п.4.1.2 п.4.1 «Правил технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд», затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.05.2005 року № 257, процес використання портової гідротехнічної споруди за призначенням і підтримання її в працездатному стані є його експлуатацією. Режим експлуатації - використання споруди за призначенням з експлуатаційними параметрами, що обумовлені проектом або встановлені в процесі експлуатації з урахуванням технічного стану.

Режим експлуатації підхідних каналів повинен встановлюватись Обов'язковими постановами з урахуванням їхнього дійсного технічного стану, а також проектних і паспортних характеристик.

Таким чином, враховуючи не використання позивачем при агентуванні суден, що прямують до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней підхідного каналу за його цільовим призначенням, позивач взагалі не використовує підхідний канал як гідротехнічну споруду.

Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України» до об'єктів портової інфраструктури відносяться рухомі та нерухомі об'єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту, засоби навігаційного обладнання та інші об'єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, перевантажувальне обладнання, залізничні та автомобільні під'їзні шляхи, лінії зв'язку, засоби тепло-, газо-, водо- та електропостачання, інші засоби, обладнання, інженерні комунікації, розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, надання послуг, забезпечення державного нагляду (контролю) в морському порту.

Згідно до вимог ч.1 ст.21 Закону України «Про морські порти України» тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Таким чином, канальний збір є фактично платою за послугу, яка надається згідно із цільовим призначенням каналу, тобто, у випадку використання підхідного каналу морського порту Одеса, для підходу до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, до яких не можливо великотоннажному судну пройти без його використання, на відміну від причалів, зокрема, Карантинної, Ланжеронівської гаваней для підходу до яких послуга з використання каналу не потрібна за наявності природних глибин, які дозволяють пройти до них.

В матеріалах справи міститься комплексний науковий висновок Торгово-промислової палати України щодо тлумачення положень «Порядку справляння і розміру ставок портових зборів», затвердженого 27.05.2013 року наказом Міністерства інфраструктури України №316 щодо нарахування канального збору за кожне проходження підхідного каналу судном в один кінець і кожне проходження підхідного каналу судном транзитом в один кінець, з якого вбачається, що підхідний канал морського порту Одеса є портовою гідротехнічною спорудою, режим експлуатації якого за паспортними даними є забезпечення підходу суден до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, судна, які перетинають канал для слідування до причалів №1-24 не користуються каналом як гідротехнічною спорудою при його перетині, тобто не здійснюють проходження каналу в один кінець.

Крім того, в основі техніко-економічного обґрунтування умов нарахування канального збору та проектування каналів лежить показник кількості суден, осадка яких не дозволяє рухатися необхідною частиною акваторії без додаткового забезпечення глибини та сам факт можливості безпечного перетинання каналу свідчить про відсутність потреби в експлуатації габаритів каналу (т.1 а.с.51-67).

Згідно із експертним висновком Національного університету «Одеська морська академія» перетин каналу є фактом подолання навігаційної перешкоди, а не фактом використання чи часткового проходження підхідного каналу Одеського морського порту, нарахування канального збору за перетин каналу або його часткове використання не передбачено нормами законодавства, при маневруванні під час руху суден до внутрішньої акваторії Одеського морського порту Східним входом за теперішнім станом глибин природного проходу та підхідного каналу не має необхідності у його використанні (т.1 а.с. 68-70).

ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України», яке є розробником методики розрахунку портових зборів, в своїх висновках щодо надання роз'яснень застосування «Порядку справляння і розміру ставок портових зборів» (т.1 а.с.71-75) з врахуванням ряду факторів, тобто, особливостей підхідного каналу та його цільове призначення, природних глибин, які дозволяють суднам проходити до східних воріт без використання каналу, специфіки судноводіння, яка не дозволяє зайти через східні ворота без додаткових маневрів, тобто перетину каналу майже перпендикулярно його вісі біля східних воріт, зазначає, що основне призначення підхідного каналу Одеського порту забезпечення підходу до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, у випадку входу судна в порт через східні ворота необхідно здійснювати додаткові маневри або перетинання каналу, що не є використанням його як гідротехнічної споруди.

Крім того, в висновку зазначено, що при розрахунку ставки канального збору враховувалися складові необхідні для утримання каналу та його модернізації, при цьому враховувалися тільки судна що проходять по каналу в один кінець і не бралися до уваги судна, що його перетинають, а тому тоннаж по таким суднам та витрати на утримання підхідного каналу в зазначеному випадку не враховувалися в розрахунках.

З листа №743 від 22.07.2016 року ДП «Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту «ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ», яке є розробником паспорту підхідного каналу Одеського морського порту, вбачається, що призначенням підхідного каналу за Паспортом є підхід до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, судна, що прямують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної гаваней використовують Східний вхід та в даному випадку для підходу суден до цих причалів не використовується проходження каналу в один кінець, умови безпечної проводки суден до зазначених причалів забезпечені існуючими маневровими зонами та навігаційними глибинами (т.1 а.с.76).

З листа розробника методики розрахунку портових зборів - ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України» №10/1/9-356 від 31 серпня 2016 року на адресу першого заступника Міністра інфраструктури України (т.3 а.с.120-122) вбачаються наступні висновки фахівців зазначеного державного підприємства.

Канальний збір нараховується за кожне проходження в один кінець та проходження транзитом в один кінець підхідного каналу, який призначений для підходу суден до причалів або виходу з них та маневрування в межах акваторії морського порту, при цьому габаритні розмірі каналу визначаються виходячи з забезпечення навігаційної безпеки руху суден. Інші випадки нарахування канального збору нормативним актами взагалі не передбачені.

Під транзитним проходженням каналу порту слід розуміти проходження судном в один кінець без швартування до причалу, призначення підхідного каналу Одеського порту за паспортом - забезпечення підходу до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней та відходу з них для суден з осадкою до 13,5 метрів, підхід суден до причалів Карантинної, Нової, Каботажної гаваней Одеського порту відбувається через східний вхід, глибина якого становить 13-15 метрів, портові збори сплачуються за надання послуг, зокрема, безпечного доступу до причалів Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней суден з осадкою більше 10 метрів, а тому судна, що прямують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної гаваней перетинають підхідний канал та не використовують його як гідротехнічну споруду в зв'язку із наявністю природних глибин за брівкою каналу та на акваторії порту, достатніх для безпечного руху суден, тобто, послуга за використання підхідного каналу, в даному випадку, не надається, а за використання судном акваторії порту сплачується корабельний збір.

З рішення Бізнес-омбудсмена №DCR-2017/18-3609 від 18 січня 2017 року також вбачається, що радою бізнес-омбудсмена прийнято рішення рекомендувати Міністерству інфраструктури України та ДП «Адміністрація морських портів України» усунути недобросовісну поведінку та вжити заходів щодо забезпечення врегулювання питання нарахування та стягнення канального збору за перетин підхідного каналу суднами, що прямують до Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней морського порту Одеса (т.1 а.с.216-217).

Колегія суддів зазначає, що до видання окремого доручення №37 від 10.08.2016 року, канальний збір з суден, що прямують до, в тому числі, Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, не справлявся, що представниками відповідача не заперечується та підтверджується дисбурсментськими рахунками, однак обставини щодо нарахування канального збору на законодавчому рівні, внесенні змін в технічну документацію підхідного каналу, акваторії порту, «Обов'язкових постанов по морському порту Одеса», або інші обставини не змінювалися, що виключає можливість нарахування цього збору відповідачем тільки за дорученням в.о. голови ДП «Адміністрація морських портів України», при тому, що Законом України «Про морські порти України» встановлено, що порядок справляння портових зборів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Посилання відповідача на те, що кошти від канального збору використовуються з метою утримання каналу в належному технічному стані та протягом 2014-2015 років здійснювалися днопоглиблювальні роботи з ремонтного черпання по підтримці навігаційних глибин каналу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини не свідчать про використання позивачем підхідного каналу при агентуванні суден, що прямують до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту.

Послання відповідача на невизначення умов нарахування канального збору в залежності від проходження каналу весь час чи частково або при перетині його та обов'язкове використання підхідного каналу Одеського морського порту при заході до всіх гаваней порту та виході з них з підстав не можливості його оминути, не встановлення будь-яких знижок та виключень із сплати канального збору, суд не приймає до уваги з тих підстав, що нормами законодавства передбачено нарахування канального збору за проходження каналу в один кінець або транзитом в один кінець, однак такого проходження при прямуванні суден до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту не відбувається, а не можливість оминути канал і є обставиною, яка вимушує пересікати його або частково проходити по ньому за відсутності такої необхідності враховуючи відповідність глибини каналу природним глибинам акваторії порту при заході суден в порт до Ланжеронівської гавані та через східний вхід до Карантинної гавані.

Твердження відповідача про можливі внесення даних до Паспорту підхідного каналу морського порту Одеса, роботи з реконструкції каналу, днопоглиблювальні роботи, які змінили умови використання каналу, технічне переоснащення та модернізацію каналу, виготовлення нового паспорту каналу з іншим призначенням, суд вважає не обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявний паспорт підхідного каналу, в якому визначене його цільове призначення - підхід до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, іншого паспорту із внесенням змін до нього до суду першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано, а відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача про те, що нарахування канального збору не порушує права позивача, оскільки сплачує канальний збір судновласник, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки морський агент відповідно до вимог ст.116, 117 Кодексу торговельного мореплавства України надає послуги в галузі торговельного мореплавства та виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, а також у відповідності до умов договору про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, укладеного між позивачем та ДП «Адміністрація морських портів України» морський агент зобов'язаний вчасно здійснювати від імені судновласника (фрахтувальника) взаєморозрахунки з адміністрацією порту, в тому числі, з портових зборів, та адміністрація порту має право застосовувати до морського агента штрафні санкції, нараховувати пеню, призупиняти надання послуг до повної сплати морським агентом заборгованості за надані послуги.

Колегія суддів зауважує, що в акті перевірки №54-05-02/10 від 11.07.2016 року, висновки якого фактично стали підставою для нарахування з серпня 2016 року канального збору під час прямування суден, що агентуються позивачем до, зокрема, причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, відповідач зазначає про неоднозначне трактування використання підхідного каналу та необхідність врегулювання цього питання на законодавчому рівні, що, на думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, є підставою для трактування цього питання на користь позивача, оскільки відповідач є суб'єктом владних повноважень та має довести правомірність своїх рішень, дій або бездіяльності у відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України.

До суду надані позивачем всі Дисбурсментські рахунки (т.3 а.с.222-250, т.4 а.с.1-96) щодо нарахування відповідачем позивачу, в тому числі, канального збору за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року (№187734 від 17.08.2016 року, №817835 від 26.08.2016 року, №817929 від 09.09.2016 року, №817981 від 12.09.2016 року, №818063 від 26.09.2016 року, №818064 від 26.09.2016 року, №818124 від 28.09.2016 року, №818125 від 28.09.2016 року, №818264 від 12.10.2016 року, №818261 від 12.10.2016 року, №818262 від 12.10.2016 року, №818265 від 12.10.2016 року, №818631 від 21.11.2016 року, №818632 від 21.11.2016 року, №818339 від 27.10.2016 року, №818340 від 27.10.2016 року, №818408 від 31.10.2016 року, №818409 від 31.10.2016 року, №818509 від 09.11.2016 року, №818510 від 09.11.2016 року, №818718 від 30.11.2016 року, №818719 від 30.11.2016 року, №818833 від 12.12.2016 року, №818834 від 13.12.2016 року, №818936 від 26.12.2016 року, №818937 від 26.12.2016 року, №818950 від 26.12.2016 року, №818951 від 26.12.2016 року, №819059 від 31.12.2016 року, №819060 від 31.12.2016 року, №810069 від 18.01.2017 року, №857076 від 18.01.2017 року, №810178 від 31.01.2017 року, №810179 від 31.01.2017 року, №810181 від 31.01.2017 року, №810182 від 31.01.2017 року, №810250 від 13.02.2017 року, №810251 від 13.02.2017 року, №810340 від 22.02.2017 року) під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, проте такі дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору є неправомірними за весь період його нарахування з серпня 2016 року по лютий 2017 року, тобто, до прийняття рішення по цій справі.

Щодо позовних вимог ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» про зобов'язання відповідача утриматися від протиправних дій щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються позивачем до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, судом першої інстанції вірно зазначено, що суд прийшов до висновку про неправомірність дій відповідача щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за весь час нарахування канального збору позивачу, однак відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України суд здійснює захист порушеного права, свобод чи інтересів та не може захищати права свободи чи інтереси, які ще не порушені, тобто ця вимога стосується тих дій, які відповідачем ще не вчинені, тобто, на майбутнє, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, доказів вчинення відповідачем неправомірних дій щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту в майбутньому у суду не має, що виключає можливість задоволення позову в цій частині.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, оскільки при заході суден до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту проходження каналу в один кінець або транзитом в один кінець не відбувається, перетин каналу є подоланням навігаційної перешкоди та не є використанням каналу, не використання позивачем підхідного каналу як гідротехнічної споруди, нарахування канального збору за перетин або часткове використання каналу не передбачено, послуга, в даному випадку, позивачу не надається, обставини, які б могли вплинути на зміну позиції відповідача щодо справляння канального збору не змінилися та до серпня 2016 року канальний збір з суден, що прямували до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту не нараховувався, паспортом каналу передбачене його призначення щодо заходу суден до інших гаваней, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про неправомірність дій ДП «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту та обґрунтованість вимог позивача в цій частині, а щодо позовних вимог позивача про зобов'язання утриматися від вчинення певних дій, такі вимоги не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач - апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 07.04.2017 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян