Справа № 663/2256/16-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 р. Справа № 663/2256/16-а

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Пухальський С.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренка Дмитра Олексійовича на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренка Дмитра Олексійовича про накладання адміністративного стягнення,-

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області ОСОБА_2, на постанову про накладання адміністративного стягнення.

Свій позов мотивував тим, що постановою відповідача від 13.09.2016 його - ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. У вказаній постанові зазначено, що він - ОСОБА_2, 13.09.2016 на 551 км автодороги Херсон - Керч керував транспортним засобом Мерседес Volkswagen LT-28 та причепом БЗП НОМЕР_1 з не пройденим обов'язковим технічним контролем, чим допустив порушення вимог п. 31.3 (а) ПДР України та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». З вищевказаною постановою відповідача він категорично не згоден, оскільки Законом України «Про дорожній рух» передбачено, що обов'язковий технічний контроль проводиться відносно тих транспортних засобів, які використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а він не перевозив ні пасажирів, ні вантажу з метою отримання прибутку, до того ж його автомобіль є легковим. З наведених підстав позивач просив суд визнати незаконною та скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача судові витрати.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову серії ПС2 № 783289, винесену 13.09.2016 старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренко Д.О., про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Стягнуто з старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренка Д.О. на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 1800 грн. (одна тисяча вісімсот гривень).

Постанова суду мотивована тим, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували, що позивачем були порушенні Правила дорожнього руху України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Старший інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області ОСОБА_2 оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренка Д.О., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Як убачається з матеріалів справи, порушення позивача полягає в тому, що він керував транспортним засобом Мерседес Volkswagen LT-28 та причепом БЗП з вчасно не пройденим технічним контролем.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП, порушенням є керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію, транспортний засіб позивача Volkswagen LT-28 являється легковим вантажопасажирським, його маса складає 2800 кг.

Однак, згідно вимог вищевказаного Закону України «Про дорожній рух», в даному випадку мала б бути наявність вантажу або пасажирів, які перевозились позивачем саме з метою отримання прибутку.

Дана обставина матеріалами справи не підтверджена, крім цього, представником позивача категорично заперечується щодо перевезення ним вантажу чи пасажирів з метою отримання прибутку.

Також не надано доказів необхідності проведення обов'язкового технічного контролю причепа.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова інспектора ґрунтується виключно на його доводах, будь-які підтвердження вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення відсутні.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 293 КАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що дії відповідача по складанню постанови про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за ч. 3 ст. 121 КУпАП є неправомірними, постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є не незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає передчасним та помилковим висновок суду першої інстанції стосовно розподілу судових витрат. Вирішуючи справу суд виходив з того, що згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо, судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо, іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Судові витрати, понесені позивачем та підтвердженні належними доказами, підлягають стягненню з Державного бюджету України у розмірі 551,21 грн.

Оскільки за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України "Про судовий збір", то відсутні підстави для стягнення судових витрат на користь ОСОБА_2 з Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренка Д. О..

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне роз'яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутись до Скадовського районного суду Херсонської області із заявою про повернення зайво сплаченого судового збору.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду 1-ої , що на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу з урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», часу витраченого представником позивача в судових засіданнях під час розгляду справи та складності справи, в сумі 1800 грн., але судові витрати повинні стягуються з суб'єкта владних повноважень, а відповідачем по справі є посадова особа - Старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренко Д. О.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренка Дмитра Олексійовича - задовольнити частково.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ПС2 № 783289, винесену 13.09.2016 старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПД ГУНП у Херсонській області Шкуренко Д.О., про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

У задоволені позову в іншій частині - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які брали участь у справі, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.В. Бойко