Справа № 815/893/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/893/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконними, протиправними та такими, що порушують її права та інтереси постанов, вимоги, визнання таким, що не підлягає виконанню та анулювання виконавчого листа, визнання відсутнім обов`язок боржника щодо сплати єдиного соціального внеску, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просила визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси позивача, такою, що не відповідає вимогам закону - постанову ВП №40011488 від 02.10.2013 року з протиправного відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Трояновським І.А. по протиправній заяві від 30.09.2013 року, за відсутності повноважень у стягувача, відповідача, УПФУ про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1288,80 грн. на підставі протиправно складеної відповідачем незаконної, недостовірної, такої, що не відповідає вимогам закону, вимоги № ф-47 від 05.05.2011 року;

- визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси позивача, такою що не відповідає вимогам закону постанову від 31.05.2016 року ВП № 51259786 виконавчої служби з відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Карамарковою Т.А. по заяві, за відсутністю повноважень у стягувача, відповідача УПФУ про примусове стягнення з позивача заборгованості (що не відповідає дійсності) у розмірі 1288,80 грн. на підставі виконавчого листа від 02.10.2015 року № 815/5032/15 (який не підлягає виконанню), виданого 12.05.2016 року Одеським окружним адміністративним судом; та інші постанови, які виявляться та будуть відкриватися, так як відсутні законі підстави для їх відкриття, складання, та дію;

- визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси, та такою, що не відповідає вимогам законодавства України та принципам верховенства права постанову від 29.09.2016 року № 51259786, незаконно складену державним виконавцем Карамарковою Т.А. про примусове стягнення з позивача пенсії, заборгованості (що не відповідає дійсності) в розмірі 1288,80 грн. по заяві не уповноваженого стягувача, відповідача УПФУ, на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 року № 815/5032/15 та про стягнення виконавчого збору у розмірі 128,88 грн., видатки на прведення виконавчих дій у розмірі 89,90 грн., які всього у сумі складають 1507,58 грн. ОСОБА_2 від 29.09.2016 року № 51259786 про незаконне стягнення з позивача пенсії і без того катастрофічно недостатньої, такої, що не забезпечує її життя;

- визнати Вимогу № ф-47 від 05.05.2011 року, складену УПФУ, такою, що не відноситься до виконавчого документа (листа), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України Про виконавче провадження, визнати неналежним, недійсним документом, відсутністю повноважень на дію, недостовірним;

- визнати таким, що не підлягає виконанню та (не поновлювати дію) анулювати виконавчий лист № 815/5032/15 від 02.10.2016 року, який порушує позивача законні та гарантовані права та інтереси, виданий 12.05.2016 року Управлінню ПФУ Одеським окружним адміністративним судом про примусове стягнення з позивача на користь УПФУ заборгованості, яка не відповідає дійсності, у розмірі 1288,80 грн.;

- визнати відсутніми обовязки боржника у позивача. Визнати, що у позивача на законному рівні не створилися і не могли бути створені, були відсутніми та відсутні будь-які заборгованості, у тому числі по ЄСВ (єдиному соціальному внеску) за час ведення субєкта підприємницької діяльності (СПД) і після припинення СПД, так як на то малися та маються визначальні, вагомі, тверді, безперечні підстави та докази, джерела інформації, які заслуговують переконливе довіри;

- задовольнити клопотання позивача, в т.ч.: № 6 Зобовязати виконавчу службу припинити і не поновлювати заходи щодо примусових зборів і витрат на проведення примусових дій;

- стягнути з відповідачів на користь позивача в повному обсязі з урахуванням інфляції незаконно стягнуті, відраховані відповідачами з пенсії позивача грошові кошти, безпідставно та незаконно утримані відповідачами з пенсії позивача грошові кошти по виконавчому листу за заявою не уповноваженого стягувача, відповідача УПФУ (ст..259.2 КАСУ).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у задоволенні заяви позивача вважати не пропущеним строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом відмовлено. У відкритті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в частині вимог про визнання Вимогу № ф-47 від 05.05.2011 року, складену УПФУ, такою, що не відноситься до виконавчого документа (листа), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України Про виконавче провадження, визнати неналежним, недійсним документом, відсутністю повноважень на дію, недостовірним відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 в решті вимог до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, безпідставність, незаконність, необ`єктивність, несправедливість, неправосудність рішення суду першої інстанції просить скасувати неправосудне рішення суду першої інстанції та прийняти рішення, яким яким направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження і розгляду іншим складом повно, всебічно, об`єктивно в розумні строки з метою задовольнити позов та позовні вимоги в повному обсязі, оскільки на то існували та існують усі тверді і законні підстави.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до даних автоматизованої системи Діловодство спеціалізованого суду вбачається, що постановою Одеського окружного адміністративного суду 18.01.2012 року по справі № 2а/1570/9232/2011 відмовлено у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про визнання бездіяльності, дій протиправними, незаконними, безпідставними, принизливими, образливими, встановлення відсутності та перевищення повноважень при складанні вимоги про сплату боргу та по нарахуванню додаткових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визнання вимоги № ф 47 від 05.05.2011 року в сумі 1 288, 80 грн. за 2010 рік незаконною, протиправною, безпідставною та її скасування, вважати її відкликаною та зобовязання відкликати вимогу № ф 47, визнання боргу по додатковим нарахуванням єдиного внеску за 2011 рік в сумі 979, 59 грн. незаконним, протиправним, безпідставним та скасувати його як такий, вважати його відкликаним та зобовязання відкликати борг, зобовязання видати довідку про відсутність різного роду заборгованості в строки до 3-х календарних днів, стягнення судових витрат, зобовязання поновити з Державної податкової інспекції в м. Білгород-Дністровський довідку про відсутність заборгованості по податках і зборах та довідку про сплату єдиного податку впродовж підприємницької діяльності з липня 2005 року по березень 2011 року. Рішення суду набрало законної сили 03.04.2012 року.

ОСОБА_2 Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 року по справі № 815/5032/15, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1288,80 грн.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2016 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського окружного адміністративного від 18.01.2012 року по справі №2а/1570/9232/2011 за нововиявленими обставинами. Зазначена ухвала набрала законної сили 12.07.2016 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2016 року по справі №815/5994/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 року, було закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород- Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій і бездіяльності протиправними, вимоги незаконною, нарахування протиправними, недійсними, зобов'язання виконати певні дії на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України. Відповідно до тексту вказаної ухвали, суд дійшов висновку, що позивач, ОСОБА_1 повторно звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до того ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, щодо якого є такі, що набрали законної сили постанови Одеського окружного адміністративного суду: від 18.01.2012 року по справі № 2а/1570/9232/2011 та від 02.10.2015 року по справі № 815/5032/15.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2016 року по справі №815/3928/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконними, протиправними дій, та бездіяльності; визнання незаконними, протиправними, такими, що не відповідають дійсності, недійсними, недіючими, такими, що порушують права та інтереси позивача ОСОБА_2 від 02.10.2013р. серії ВП №40011448, від 31.05.2016р. серії ВП №51259786; скасування дії ОСОБА_2 від 02.10.2013р. серії ВП №40011448, від 31.05.2016р. серії ВП №51259786, та інші постанови, які виявляться й будуть відкриватись; скасування примусових зборів і витрат на проведення примусових дій; визнання вимоги №ф-47 від 05.05.2011р. такою, що не являється виконавчим листом, не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України Про виконавче провадження, незаконною, протиправною, не достовірною, недіючою, такою, що не відповідає дійсності, складеною незаконно користуючись службовим становищем; визнання, що право звернення Білгород-Дністровського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області до адміністративного суду відносно стягнення заборгованості по єдиному соціальному внеску є втраченим; визнання про відсутність повноважень у Білгород-Дністровського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області на звернення до виконавчої служби з заявою як стягувача щодо примусового стягнення, зокрема, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1; зобовязання виконати певні дії, сформулювати на розсуд суду, з урахуванням вимог ОСОБА_1 та суті позову; зобовязання припинити дії щодо примусового стягнення заборгованості, заходи з примусових зборів і витрат на проведення примусових дій; визнання, що у ОСОБА_1 на законному рівні не виникали, не могли виникати, були відсутні, та наразі відсутні будь-яка заборгованість, у т.ч. по єдиному соціальному внеску за час здійснення підприємницької діяльності та після її припинення, у звязку з чим визнати відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення, та про відсутність підстав і повноважень в Білгород-Дністровського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області звертатись до суду й виконавчу службу як стягувача заборгованості - повернуто позивачеві. Рішення суду набрало законної сили 24.10.2016 року.

Відповідні рішення наявні в ЄДРСР.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в частині вимог про визнання Вимогу № ф-47 від 05.05.2011 року, складену УПФУ, такою, що не відноситься до виконавчого документа (листа), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України Про виконавче провадження, визнати неналежним, недійсним документом, відсутністю повноважень на дію, недостовірним, суд виходив з того, що згідно п.2 ч1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили. В решті вимог позов залишено без розгляду, з підстав, що позивач пропустила строк звернення до суду.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що позивач повторно звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до того ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, щодо якого є такі, що набрали законної сили постанови Одеського окружного адміністративного суду: від 18.01.2012 року по справі № 2а/1570/9232/2011 та від 02.10.2015 року по справі № 815/5032/15.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою суду від 18.01.2012 року по справі № 2а/1570/9232/2011, яка набрала законної сили 03.04.2012 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в частині позовних вимог про визнання Вимоги № ф-47 від 05.05.2011 року, складеної УПФУ, такою, що не відноситься до виконавчого документа (листа), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України Про виконавче провадження, визнати неналежним, недійсним документом, відсутністю повноважень на дію, недостовірним належить відмовити.

Таким чином, судова колегія вважає, що в цій частині ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням правил Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно до ч.1, ч.2 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Судова колегія зазначає, що строк звернення до суду - це період часу, в межах якого особа може звернутися до адміністративного суду з позовною вимогою про захист своїх прав, свобод та інтересів.

Дотримання строку звернення до суду є однією із умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Відповідно до частини 1,2 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Частиною четвертою статті 82 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, чинній на момент винесення ДВС оскаржуваних постанов від 02.10.2013 року, 31.05.2016 року та 29.09.2016 року) встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 5 статті 74 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинність з 05.10.2016 року, визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути оскаржено учасниками виконавчого провадження у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 09.08.2016 року зверталась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, зокрема, про визнання незаконними, протиправними, такими, що не відповідають дійсності, недійсними, недіючими, такими, що порушують права та інтереси позивача, постанов Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.10.2013р. ВП №40011448, від 31.05.2016р. ВП №51259786.

Посилання позивача у доданій до позову заяві № 2 на те, що порушення її прав є тривалими порушеннями, до яких позовна давність не застосовується, а тривалість дії оскаржуваних постанов повязана лише з їх несвоєчасним оскарженням, а не навпаки, є безпідставним. Крім того, таке твердження суперечить змісту ст.99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щонайменш 09.08.2016 року ОСОБА_1 дізналася про можливе порушення своїх прав при прийнятті Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області постанов від 02.10.2013р. ВП №40011448 та від 31.05.2016р. ВП №51259786.

Як зазначає позивач у позовній заяві, їй не було своєчасно направлено постанову від 29.09.2016 року ВП № 51259786, яку було отримано нею поштовою кореспонденцією 31.01.2017 року.

При цьому, у постанові від 31.05.2016 року ВП № 51259786 про відкриття виконавчого провадження, яку позивач неодноразово намагалася оскаржувати до суду, зазначено ідентифікатор доступу та адреса для ознайомлення.

Тобто інформація про виконавче провадження №51259786, в межах якого прийнята постанова від 29.09.2016 року, наявна у відкритому доступі для позивача, як боржника у цьому виконавчому провадженні, що підтверджується відповідною роздруківкою.

Разом з тим, у доданому до позову клопотанні № 3 про звільнення від сплати судового збору позивач зазначила, що листопада 2016 року розмір її пенсії становить на 20% нижче від призначеного розміру, оскільки відповідачами стягуються з пенсії щомісячно по 20% коштів, тобто з листопада 2016 року позивач отримує 761,14 грн.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції, що про порушення своїх прав постановами Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.10.2013р. ВП №40011448 та від 31.05.2016р. ВП №51259786 ОСОБА_1 дізналася щонайпізніше 09.08.2016 року, а про порушення своїх прав постановою від 29.09.2016 року ВП № 51259786 позивач дізналася або повинна була дізнатися у листопаді 2016 року або щонайпізніше 12.01.2017 року, проте позивач звернулася до суду з даним позовом лише 08.02.2017 року (дата прийняття кореспонденції (позову) поштовим відділенням).

Судом першої інстанції встановлено, що у своєму позову позивач не навів мотивів та причин, через які такий строк ним порушено.

З матеріалів позову та заяви позивача № 2 (вважати строк звернення до суду не сплинувшим) суд не вбачає поважних причин пропуску строку зверення до суду.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду без поважних причин.

Крім того, в позовній заяві позивач просить суд визнати таким, що не належить до виконання та анулювати виконавчий лист №815/5032/15 від 02.10.2015 року, виданий Одеським окружним адміністративним судом 12.05.2016 року, а також стягнути з відповідачів незаконно стягнуті на підставі вказаного виконавчого листа з її пенсії грошові кошти, у звязку з чим судом першої ігнсьтанції було розяснено позивачу, що порядок визнання виконавчого листа таким, що вказані вимоги по своїй суті не є позовними вимогами, і не підлягає виконанню та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом, визначений ст. 259 КАС України, а саме: суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Тобто, такі вимоги мають розглядатися судом, який видав виконавчий лист за заявою стягувача або боржника, поданою в межах справи № 815/5032/15, а не в окремому провадженні за новим позовом боржника.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик