Справа № 806/741/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м.Житомир справа № 806/741/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції і 29.07.2016року звільнений зі служби в органах поліції через хворобу. Вислуга років Позивача на день звільнення складала в календарному обчисленні 22роки 06місяців і 04дня, а за пільговим обчисленням - 33роки 03місяці та 04дні. Така вислуга років, на думку Позивача, надає йому право отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ. На таке звернення Позивач отримав відмову, яка викладена в листі Відповідача від 23.02.2017року. Таку відмову Позивач вважає протиправною та просить суд зобов'язати Відповідача визнати ветераном Національної поліції та видати відповідне посвідчення.

В судове засідання Позивач не прибув, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Відповідача по даній справі, в судове засідання повторно не прибув, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи неявку представників сторін в судове засідання, відсутність потреби в допиті свідків та експерта, суд розглянув справу порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав та порядку визнання осіб ветеранами органів внутрішніх справ та ветеранами Національної поліції регулюються правовими нормами Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24 березня 1998 року N 203/98-ВР (надалі - Закон N 203/98-ВР), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 дійсно з 26.06.1995року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 06.11.2015р. - в Національній поліції і 29.07.2016року був звільнений зі служби в органах поліції згідно з п.2ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Як зазначено в дослідженому судом наказі Відповідача №172 о/с від 29.07.2016року із змінами відповідно до наказу №10 о/с від 20.01.2017року, вислуга років Позивача на день звільнення складала в календарному обчисленні 22роки 06місяців і 04дня, а за пільговим обчисленням - 33роки 03місяці та 04дні (а.с.7-8).

09.02.2017року Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ (а.с.9).

Безспірно, за приписами п.1 ч.1ст.5 Закону N 203/98-ВР ветеранами органів внутрішніх справ та ветеранами Національної поліції визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Тобто, в розумінні вказаної правової норми набуття громадянином України статусу ветерана органів внутрішніх справ та ветерана Національної поліції можливе за наявності таких умов:

- бездоганна служба;

- наявність 25 і більше років вислуги у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні);

- звільнення в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Відповідно до дослідженого судом оскаржуваного листа Відповідача від 23.02.2017року, за результатами розгляду звернення Позивача було відмовлено в наданні йому статусу ветерана Національної поліції. Таке рішення мотивоване самим фактом звільнення Позивача зі служби в поліції та наявністю судових рішень, якими Відповідача було лише зобов'язано зарахувати Позивачу вислугу років у пільговому обчисленні.

Вказане рішення Відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, не відповідає обставинам справи, а тому є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на таке.

По-перше, Позивач звертався до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ, а не ветерана Національної поліції. Правовими нормами Закону N 203/98-ВР статус ветерана органів внутрішніх справ та статус ветерана Національної поліції визначаються як самостійні правові інститути.

По-друге, предметом судового розгляду в адміністративній справі № 806/1499/16, на яку посилається Відповідач в оскаржуваному листі, не було наявність чи відсутність у Позивача права на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ чи ветерана Національної поліції, що підтверджується копією позову (а.с.35-37).

Таким чином, оскаржуване рішення Відповідача, викладене в листі від 23.02.2017року, щодо відмови в наданні Позивачу статусу ветерана Національної поліції є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до постанови КМ України "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" від 1 червня 2002 р. N 742 на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1601.

Як зазначено в п.3 вказаної постанови КМ України від 30 серпня 1999 р. N 1601, підставою для видачі відповідного посвідчення і вручення нагрудного знака є один з таких документів:

наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку;

довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби;

посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Доказів надання Позивачем Відповідачу одного із таких документів суду не надано.

Підстави для звільнення в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) або у відставку осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ визначаються правовими нормами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114.

Крім цього, суд зазначає, що визнання бездоганною службу Позивача в органах внутрішніх справ та в Національній поліції є виключними повноваженнями самого Відповідача, а не суду.

Більш того, як зазначалося судом, 09.02.2017року Позивач звертався до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ, а в п.2 прохальної частини позову зазначається про зобов'язання визнати Позивача ветераном Національної поліції та видати відповідне посвідчення, щодо яких звернення Позивача відсутнє.

Зазначене свідчить про відсутність підстав та повноважень суду щодо зобов'язання Головне управління Національної поліції в Житомирській області визнати Позивача ветераном Національної поліції та видати відповідне посвідчення, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Разом з тим, з метою захисту порушеного права Позивача суд, відповідно до вимог ст.11 КАС України вважає за можливим вийти за межі позовних вимог і зобов'язує Головне управління Національної поліції в Житомирській області розглянути у відповідності до вимог чинного законодавства заяву Позивача щодо надання йому статусу ветерана внутрішніх справ. Вказане не позбавляє права Позивача на звернення до Відповідача щодо уточнення свого звернення з приводу статусу чи ветерана внутрішніх справ чи ветерана Національної поліції.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді 640,00грн. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Керуючись вимогами ст.ст.2,11,86,94,159-163,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області в наданні ОСОБА_1 статусу ветерана Національної поліції, викладену листі від 23.02.2017року.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області розглянути у відповідності до вимог чинного законодавства заяву ОСОБА_1 від 09.02.2017року щодо надання йому статусу ветерана внутрішніх справ.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді 640,00грн. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.Ф. Нагірняк