Справа № 462/2845/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року № 876/2638/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи - ЛКП "Граніт" Залізничного району м. Львова, про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2016 позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до відповідача Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи - ЛКП "Граніт" Залізничного району м. Львова, якою просила скасувати постанову № 53 від 09.03.2016 у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята відповідачем на підставі невірних висновків та без зясування обставин, що мають значення для справи.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову №53 Адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 09 березня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито.

Рішення суду мотивоване тим, що постанова № 53 від 09.03.2016 у справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням положень ст. 283 КпАП, оскільки не містить чітких та правильних відомостей про особу, щодо якої розглядалась справа про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того відповідачем не доведено, що встановлення камер відеоспостереження, зашиття або утеплення дверей відносяться до будівельних робіт по переобладнанню чи переплануванню жилих приміщень, що відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 зобов»язують до отримання дозволів (повідомлення) на будівництво.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, представника позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Частина 2 статті 382 ЦК України передбачає, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Отже, законодавцем передбачено право власників квартир на перепланування квартири за умови непорушення прав інших власників квартир та за умови непорушення санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.150 КУпАП порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під'їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об'єктів благоустрою, тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поняття термінів «перепланування» та «переобладнання» закріплені у Правилах користування приміщеннями житлових будинків зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45, та у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76, згідно з якими до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. До переобладнання належить улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Пунктом 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ОСОБА_2 народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається (п.1.4.4 цього Положення).

Згідно ст.10 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, дотриуватись правил користування жилим приміщенням. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

У відповідності до ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що постановою № 53 від 09.03.2016 ОСОБА_3»як Г.І. визнано винною та в її діях виявлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП. В постанові заначено, що нею самочинно зашито дверний отвір (вхід у квартиру) та утеплено двері на товщину 10 см за рахунок коридору загального користування другого поверху за адресою вул.О.Степанівни, 11, м.Львів та встановлено камери відеоспостереження (2 шт.) на коридорі та балконі загального користування за цією ж адресою, чим порушено вимоги ст. 150 КУпАП (а.с.35).

Оскаржувана постанова була прийнята на підставі протоколу від 22.02.2016, складеним майстром по експлуатації житлового фонду ЛКП «Граніт» про те, що гр. ОСОБА_3»як Г.І. за адресою: вул. О.Степанівни,11 м.Львів самочинно зашито дверний отвір (вхід в квартиру) зроблено утеплення стіни пінопластом товщиною 10 см. за рахунок коридору загального користування другого поверху та встановлено камери відеоспостереження (2 шт.) на коридорі та балконі загального користування за цією ж адресою, чим порушено вимоги ст. 150 КУпАП (а.с. 39).

Зі змісту оскаржуваної постанови № 53 від 09.03.2016 року вбачається що така винесена відносно не снуючої особи, а саме: ОСОБА_4, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, проте згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру від 05 вересня 1196 року № 07106-3, одним із співласників АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить чітких та правильних відомостей про особу, щодо якої розглядалася справа про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому зазначена постанова винесена з порушенням положень ст. 283 КпАП України.

У зв'язку з встановленим фактом розгляду справи відвідачем за відсутності позивача, та подальшим оскарженням останньою постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи приписи ч. 2 ст. 99 КАСУ, судом встановлено, що позов ОСОБА_3»як Г.І. поданий в межах строків, передбачених на оскарження.

Позивач, вважаючи постанову № 53 Адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 09.03.2016 у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 268 КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

У відповідності до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка складала протокол; відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити, зокрема, найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження; місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Разом з тим, в оспорюваній постанові, а також протоколі до неї вказано лише зафіксовані комісією обставини щодо вчинених позивачем дій (самочинно зашито дверний отвір (вхід у квартиру) та утеплено двері на товщину 10 см за рахунок коридору загального користування другого поверху за адресою вул. О.Степанівни,11 м.Львів та встановлено камери відеоспостереження (2 шт.) на коридорі та балконі загального користування за цією ж адресою), однак не вказано нормативний акт, який забороняє здійснення таких дій позивача стосовно майна (квартири), з огляду на те, що норма статті 150 КУпАП є бланкетною і кваліфікація дій ОСОБА_3»як Г.І. за цією статтею не відповідає фактичним обставинам у справі.

Крім того оскаржувана постанова всупереч вимог ст. 283 КУпАП не містить чітких відомостей про особу, щодо якої розглядалась справа про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено, що встановлення камер відеоспостереження, зашиття або утеплення дверей відносяться до будівельних робіт, переобладнання чи перепланування жилих приміщень в розумінні Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та Правил користування приміщенням житлових будинків.

Слід зазначити, що проведені позивачем роботи не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, а тому не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

За таких обставин, оскаржувана постанова Адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації від 09.03.2016 №53 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП є неправомірною та підлягає скасуванню.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу частини 1 статті 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Так, вищенаведеною процесуальною нормою передбачено повноваження суду при вирішенні справи по суті, зокрема, у разі часткового задоволення позовних вимог. Однак, суд першої інстанції задовольнивши позовні вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - вийшов за межі наданих суду повноважень, перебравши на себе повноваження субєкта владних повноважень, що має наслідком скасування постанови суду першої інстанції в цій частині.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до норм КАС України, суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року у справі №462/2845/16-а в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати та відмовити в цій частині в задоволенні позову.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 04.04.2017.