Справа № 214/1153/17
Суддя: Ступак Н. Р.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/1153/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ступак Н.Р.,

при секретарі - Рендюк Н.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кушнір О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції капрала поліції Гаврилюка Олександра Юрійовича про визнання дій службової особи неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати дії поліцейського роти 3 батальйону 3 УПП в м. Кривому Розі ДПП капрала поліції Гаврилюка О.Ю. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. - неправомірними, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 735094 від 12.02.2017 року - скасувати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 12.02.2017 року поліцейським роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції капралом поліції Гаврилюком О.Ю. було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 735094 за нібито порушення п. 31.4.3 (а) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Із вказаною постановою позивач не згоден та зазначає, що 12.02.2017 року близько 14 години він рухався у вказаному автомобілі разом із своєю дружиною. Повертаючи на вул. Івана Авраменка був зупинений поліцейським, який повідомив його про нібито порушення ПДР України, а саме були несправні покажчики повороту транспортного засобу та не працювала аварійна сигналізація, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП, на що позивач категорично заперечив, посилаючись на те, що не порушував жодних правил дорожнього руху, а зупинка транспортного засобу була безпідставною та незаконною. Проте поліцейський патрульної поліції наказав пред'явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрації транспортного засобу, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також продемонструвати справність зовнішніх світлових приладів - включити покажчики поворотів і аварійну сигналізацію. Позивач зазначає, що всі вимоги поліцейського були виконанні, технічних несправностей виявлено не було, проте поліцейський склав відносно нього оскаржувану постанову.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої вимоги у повному обсязі, пояснив, що його зупинили поліцейські. Він зупинився, підійшов патрульний, повідомив що на його автомобілі не працюють повороти. Він все перевірив - все працювало. Раніше працівники поліції вже складали протокол про адміністративне правопорушення, відносно його сина, який керував цим же автомобілем. Суддя винесла постанову, якою задовольнила їх позов. Він відмовився підписувати протокол, тоді працівники поліції запросили людей, яким пояснили, що вони засвідчать своїми підписами відмову від підписання протоколу.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, вважала, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Крім того, від відповідача - Гаврилюка О.Ю. надійшли до суду заперечення проти позову вх.№3883 від 10.03.2017 року, у якому останній зазначає, що 12.02.2017р. у м. Кривому Розі по

вул. П.Глазового, був помічений транспортний засіб ГАЗ 3302 державний номер НОМЕР_1, який рухався по вул. П.Глазового в бік вул. І.Авраменка в м. Кривий Ріг з непрацюючими покажчиками повороту, у зв'язку з чим вказаний транспортний засіб був зупинений за недотримання ПДР. Після зупинки транспортного засобу, він підійшов до автомобіля, представився, повідомив причину зупинки та попросив пред'явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс. Після того, як були виконані вимоги ст. 278 КУпАП, він перейшов до розгляду справи, зачитав позивачу його права, передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП та запитав позивача чому були порушені вимоги ПДР, на що відповідач відповів «Я знаю, що не працюють, навіть запобіжник в мене є, щоб все виправити». Відповідно п. 2.3 (а) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріпленням вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Відповідач зазначає, що ніде не передбачене надання часу для виправлення технічної несправності, а згідно з ПДР та КУпАП відповідальність передбачена з того моменту, як транспортний засіб рухався з технічною несправністю, крім того якщо позивач мав бажання виправити несправність, то зробив би це не після того, як був зупинений працівниками поліції, оскільки знав про несправність, та як зафіксовано на відеозапису з бодікамери, останній проїхав декілька стоянок, де міг би зупинитись і виправити дану несправність, однак позивач цього не зробив вважаючи, що нікому не заважає та не створює небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Під час розгляду справи від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з доказами, яке відповідач задовольнив та надав можливість ознайомитись з відеозаписом з бодікамери, інших клопотань від позивача не надходило. Після з'ясування усіх фактичних даних, відповідачем встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправність зовнішніх світлових приладів чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Доказом скоєння правопорушення був відеозапис з бодікамери на якому зафіксоване правопорушення та усним поясненням позивача, в якому останній вказував, що рухався з непрацюючими світловими покажчиками повороту. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, відповідачем було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340,00 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 735094 від 12.02.2017 року. Позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Відповідач зазначає, що ним вищезазначені вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Щодо доводів позивача про відібрання документів та не повернення їх, відповідач зазначає, що на відеозапису з бодікамери чітко видно та чутно, що від нього пролунала законна вимога до водія, про пред'явлення для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, позивач, за своїм власним бажанням передав документи йому у руки та після складання адміністративних матеріалів позивачу були повернуті посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Вимог про повернення документів від позивача не надходило. Щодо доводів позивача про те, що відповідач відмовився залучити в якості свідка пасажира транспортного засобу, яким він керував, натомість залучив інших свідків, відповідач зазначив, що клопотань від позивача щодо залучення свідка не надходило, що також підтверджується відеозаписом з бодікамери. Щодо громадян, пояснення яких додаються до постанови, то вони своїми підписами і поясненнями засвідчили саме факт відмови в отриманні копії постанови позивачем.

Відповідач зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови, керувався правилами дорожнього руху, КУпАП, у постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Відповідач вважає, що переконливих доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній не надав, при цьому, факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом з бодікамери, на якому зафіксовані факт правопорушення та усні пояснення позивача. З урахуванням зазначеного відповідач вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Позивач надав до суду додаткові пояснення за вх. №4454 від 21.03.2017р., в яких зазначив, що відповідно положень Інструкції «про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. При цьому, позивач зазначає та наголошував у судовому засіданні 23.03.2017 року, що 12.02.2017р. він самостійно зупинився на узбіччі дороги по вул. І.Авраменка біля буд. 28 та намагався вийти з транспортного засобу до нього підійшов відповідач і відразу звинуватив його у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП. Таким чином, позивач вважає, що зміст відеозапису є підтвердженням того, що складенню постанови на місці вчинення правопорушення передувало обвинувачення його зі сторони поліцейського, а процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст. 280 КУпАП не з'ясовувались, права особи - порушника, передбачені ст. 268 КУпАП були не дотримані. Крім того, позивач посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. №5-рп/2015, вважає, що розгляд справи відповідачем на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам ст. 276 КУпАП, чим порушено його права.

Крім того, позивач в наданих поясненнях зазначає, що відповідачем відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення п.31.4.3 (а) ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП з якою позивач не згоден, оскільки якби він дійсно керував транспортним засобом з несправними покажчиками повороту, які відносяться до зовнішніх світлових приладів, то ПДР України надається право водію вжити заходів для їх усунення якомога швидше. Якщо на його транспортному засобу дійсно не працювали покажчики повороту, він миттєво відреагував на їх несправність та через 130 м. після виявлення, зупинив транспортний засіб для їх усунення. Тобто порушень ПДР з його боку не було. Позивач вважає, що відповідальність за керування транспортними засобами з несправними зовнішніми світловими приладами, відповідно до вимог ч.1 ст. 121 КУпАП настає тільки темної пори доби, але ж згідно спірної постанови він керував транспортним засобом вдень, в 14 год. 50 хв.

Крім того, в судовому засіданні 31.03.2017 р. позивач надав письмові пояснення щодо заперечень наданих відповідачем, в яких наголошує на тому, що відповідач здійснив розгляд справи на місці вчинення правопорушення, що суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призвело до порушення його прав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно постанови серії АР № 735094 від 12.02.2017 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., у зв'язку з тим, що водій 12.02.2017р. о 14 год. 50 хв. керуючи автомобілем «ГАЗ 3302» державний номер НОМЕР_1 по вул. П.Глазового повертаючи на пров. Бульварний в м. Кривому Розі керував транспортним засобом у якого були не справні покажчики повороту та не працювала аварійна сигналізація, чим порушив вимоги п. 31.4.3 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с. 5).

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення ПДР, а саме керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази по своєму внутрішньому переконанню, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи і їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, у відповідності до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Із аналізу зазначеної правової норми випливає, що при розгляді даної справи суд повинен перевірити відповідність дій відповідача порядку провадження в справі про адміністративне правопорушення, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Судом при дослідженні спірної постанови встановлена відповідність останньої вимогам статей 256, 283-285 КУпАП та відповідність розміру накладеного штрафу межам санкції ч.1 ст. 121 КУпАП, за якими позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, в судовому засіданні досліджено наданий відповідачем диск із відеозаписом та встановлено невідповідність дій водія автомобіля «ГАЗ 3302» ОСОБА_1 вимогам п. 31.4.3 (а) ПДР України, а саме: на зазначеному носії зафіксована наявність несправності покажчиків повороту на автомобілі «ГАЗ 3302», яку, згідно усних пояснень, не заперечував ОСОБА_1 та який самостійно усунув зазначену несправність шляхом заміни запобіжника.

Суд не бере до уваги доводи позивача відносно того, що останній самостійно зупинив транспортний засіб на узбіччі дороги, а не на вимогу поліцейського, оскільки, вказане спростовує відео із диска з відеозаписом відповідача. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві вх. 2917 від 22.02.2017 р. зазначив, що його зупинили поліцейські, аналогічні пояснення надав у судовому засіданні 02.03.2017 року, при цьому, в додаткових поясненнях до адміністративного позову вх.№4454 від 21.03.2017 р. та в судовому засіданні 23.03.2017 року, позивач вказує на те, що зупинився самостійно.

До доводів позивача щодо не роз'яснення йому відповідачем прав, передбачених ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, а також порядку та строків оскарження постанови, суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються відеозаписом наданим відповідачем. До того ж, ОСОБА_1 отримав другий примірник постанови на зворотному боці якої міститься перелік прав, передбачених ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, а також порядок та строки оскарження постанови.

Крім того, до доводів позивача щодо незаконного розгляду справи відповідачем на місці зупинки транспортного засобу суд ставиться критично, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст. 121 КУпАП.

Також, слід зазначити, що у даному випадку підлягає застосуванню спеціальна норма

ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно з якою у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, інспектор патрульної поліції Гаврилюк О.Ю. мав повноваження для складання постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення. Отже, посилання позивача на те, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута з порушенням вимог чинного законодавства України та його прав, є необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним, доводи позивача про неправомірність дій відповідача при винесенні спірної постанови є безпідставними, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 18, 19, 69-71, 160, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 121 ч. 1, 222, 251, 254, 255, 256, 280, 288 КУпАП, правилами дорожнього руху України, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції капрала поліції Гаврилюка Олександра Юрійовича про визнання дій службової особи неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Н.Р. Ступак