Справа № 127/4342/17
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4342/17
Провадження №2-а/127/331/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити повторний розрахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

27.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити повторний розрахунок пенсії.

Викладені в позовній заяві вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 починаючи з 01.03.2002 року отримує пенсію, згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №2).

18.11.2016 року, в зв'язку з досягненням пенсійного віку, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці із заявою про призначення пенсії по віку, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте йому було відмовлено. Також позивач зазначає, що йому було надано усне роз'яснення в прозорому офісі УПФУ в м. Вінниці про те, що у нього можуть прийняти лише заяву про переведення з одного виду на інший, яке можливе лише в межах видів, що визначені статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки ОСОБА_1 вищевказану відмову відповідача вважає протиправною, тому він звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправними дії (рішення) Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця щодо відмови йому у призначенні пенсії по віку згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці нарахувати і виплачувати йому з 18.11.2016 року пенсію по віку згідно ст. 26 та в порядку визначеному ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2013, 2014, 2015 років.

Ухвалою суду від 02.03.2017 року по справі відкрито провадження в порядку скороченого провадження.

У визначений законом строк представником відповідача подано письмове заперечення, відповідно до якого вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з підстав того, що позивач вже перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме отримує пенсію за віком. Оскільки позивачу уже призначена пенсія за віком з 01.03.2002 року то його повторна вимога про призначення пенсії не передбачена жодною правовою нормою. Щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників в цілому по Україні при обрахунку пенсії позивача, то відповідно до п. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при переведенні з одного виду пенсії на інший може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону, але із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії (у даному випадку - за 2007 рік). Застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної ч. 2 ст. 40 Закону, тобто за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням пенсії з одного виду на інший, передбачено Законом тільки при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше, як 24 місяці страхового стажу. Крім того, заява позивача про переведення з одного виду пенсії на інший є неналежно оформленою, та може бути прийнята та розглянута управлінням при належному її оформленні та поданні. З урахуванням наведеного, управління діє правомірно та в межах чинного законодавства, тому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні даного адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З листа Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в управлінні з 01.03.2002 року та отримує пенсію за віком по списку № 2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" обчислену за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". В листопаді 2016 року позивач звернувся до управління з заявою про «призначення пенсії за віком», однак Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці повідомило позивачу, що своє право на призначення пенсії за віком він вже реалізував, до того ж зі зменшенням загальновстановленого пенсійного віку на 5 років. (а.с. 6).

Так, суд погоджується з такою думкою відповідача за наступних обставин.

Порядок призначення пенсій визначений Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що починаючи з 01.03.2002 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення", стаття 13 якого передбачає надання права на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, позивач реалізував своє право на призначення пенсії. В подальшому, після призначення пенсії, позивач має право звернутись до органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення його на інший вид пенсії.

Пункт 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регулює види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 вказаного закону передбачено право особи вибору пенсійних виплат.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 вищевказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з приписами частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії або попереднього перерахунку. За бажанням пенсіонера при переведені з одного виду пенсії на інший пенсійний орган може врахувати заробітну плату за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

З системного аналізу наведеної норми можна зробити висновок, що показник "середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії" застосовується виключно при призначенні пенсії та залишається незмінним під час здійснення перерахунку пенсії на підставі частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Така правова позиція узгоджується також з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в листі № 1049/11/13-11 від 19 липня 2011 року.

Матеріалами справи встановлено, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 та в порядку визначеному ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2013, 2014, 2015 років.

Отже, в законодавстві передбачено декілька видів пенсій, які можуть бути призначені особі, а в разі наявності права особи на декілька пенсій одночасно, їй надано право на вибір однієї із зазначених у ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсій.

Згідно з матеріалами справи, позивачу в 2002 році призначена пенсія на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Список №2).

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах призначена відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини 2 цієї статті, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьої статті 45 вище згаданого Закону. Як зазначено в нормі цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оскільки позивачеві вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто із зменшенням пенсійного віку, в даному випадку має місце переведення на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що у зв'язку із тим, що позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 роки, при цьому до заяви не додано необхідного пакету документів, відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відмова управління ПФУ в м. Вінниці в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком, згідно ст. 26 та в порядку визначеному ст. 40 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в зв'язку з відсутністю підстав для повторного призначення пенсії за віком є обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач довів правомірність свого рішення, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 9, 10, 26, 40, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 6-11, 18, 69, 71, 158-163, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити повторний розрахунок пенсії - відмовити.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Згідно зі ст. 186 КАС України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.О. Жмудь