Справа № 819/1664/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Справа № 876/1667/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 5 січня 2017 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання незаконними діяльність та бездіяльність,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просить визнати неправомірною відмову відповідача в задоволенні запиту; визнати неправомірною діяльність відповідача в частині неналежного відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» розгляду скарги та визнання її необґрунтованою; визнати неправомірною бездіяльність відповідача в частині не виявлення та не усунення причин та умов, які сприяли порушенням посадовими особами відповідача Закону України «Про доступ до публічної інформації», та не вирішенні питання про відповідальність посадових осіб відповідача, з вини яких було допущено порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо розгляду запиту; зобов'язати відповідача скласти протоколи про адміністративні правопорушення за клопотанням у скарзі та протоколу про адміністративне правопорушення посадовими особами відповідача, які допустили порушення Закону України «Про звернення громадян» при розгляді скарги; зобов'язати відповідача надати повну інформацію за запитом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 5 січня 2017 року позовну заяву разом з усіма доданими до неї матеріалами повернено позивачеві.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 21.12.2016 року про залишення позовної заяви без руху.

Суд першої інстанції вказує на те, що ОСОБА_1 не надала належних документів для підтвердження факту відсутності у неї коштів, що є підставою для відмови у задоволенні її заяви про звільнення від сплати судового збору.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 5 січня 2017 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що нею на виконання ухвали від 27.12.2016 р. про залишення позовної заяви без руху подано уточнення її клопотання від 19.12.2016 року, яким просила звільнити її від сплати судового збору за подання позовної заяви. Тернопільський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.01.2017 року розглянув уточнене клопотання позивача про звільнення від слати судового збору та відмовив у його задоволенні. Однак, суд першої інстанції не надав терміну для усунення недоліків позовної заяви, які були встановлені 05.01.2017 р. внаслідок відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Керуючись положеннями п.1 ч.3 ст.108 КАС України суд першої інстанції прийняв рішення про повернення позовної заяви.

Апелянт стверджує, що недоліки, встановлені ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 21.12.2016 року нею були усунені до 03.01.17 року, а тому, висновок суду про те, що позивач не усунула недоліки позовної заяви є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Встановлення 05.01.2017 року нового недоліку позовної заяви визначало повторне застосування ч.1 ст.108 КАС України, якою передбачається встановлення строку, достатнього для усунення недоліків, встановлених ухвалою від 05.01.2017 р.

Крім того, апелянт зазначає, що її майновий стан є підставою для звільнення від сплати судового збору. Однак, враховуючи очевидність того факту, що позивач не могла проживати виключно за рахунок своїх виплат, а проживання в одній сім'ї з 3-х чоловік, вказує, що позивач частково живе за рахунок доходів інших членів сім'ї, тому вона надала розрахунки, які показували, що і сукупний дохід всієї сім'ї є меншим від законодавчо встановленого мінімуму за методикою обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги. Таким чином, навіть враховуючи сукупний дохід сім'ї позивача доступ позивача до правосуддя є обмеженим, оскільки сукупний дохід сім'ї також не дає змоги сплатити судовий збір, а тому сукупний майновий стан сім'ї позивача також є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повертаючи позовну заяву, суддя суду першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 21.12.2016 року позовну заяву було залишено без руху з наданням терміну для усунення недоліків до 03.01.2017 року. Однак зазначена ухвала виконана не була, вимоги ст. 106 КАС України позивачем не виконані, в зв'язку з чим, на підставі ст.108 КАС України, суд повернув позовну заяву позивачеві.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають нормам процесуального права.

Відповідно до ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що суддя Тернопільського окружного адміністративного суду ухвалою від 21.12.2016 року залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 з наданням позивачу терміну для усунення недоліків до 3 січня 2017 року. У вказаній ухвалі зазначено, що на усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.12.2016 року, позивач повинна долучити оригінал відповідного документу про сплату судового збору у визначеному законом розмірі, або докази звільнення від його сплати, або подання клопотання в якому вказати, що саме вона просить суд вирішити щодо сплати судового збору.

На виконання ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.12.2016 року ОСОБА_1 подано до суду клопотання від 27 грудня 2016 року про звільнення її від сплати судового збору.

Однак, суд першої інстанції, не розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору, повернув апеляційну скаргу позивачеві.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду,яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, ст.ст. 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 5 січня 2017 року про повернення позовної заяви у справі №819/1664/16 за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання незаконними діяльності та бездіяльності скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 04.04.2017 року.