Справа № 332/577/17
Суддя: Безлер Л. В.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/577/17
Провадження №2-а/332/33/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2017 м. Запоріжжя

07 квітня 2017 року Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі Головуючого судді Безлер Л.В., за участю секретаря Жечевої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м.Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що перебуває на обліку в УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену за ЗУ «Про пенсійне забезпечення». 13.01.2017 року звернувся до органу УПФУ із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності за ст..21 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із додержанням вимог ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших належних йому як інваліду війни ІІІ групи надбавок та підвищень, однак йому було відмовлено, оскільки розмір його пенсії зменшиться та роз'яснено право на перехід з одного виду пенсії на інший. Таку відмову позивач вважає незаконною, тому просить визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про відмову в призначенні пенсії по інвалідності від 31.01.2017 року незаконним та зобов'язати УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя призначити йому пенсію по інвалідності відповідно до ст. 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2014-2016 роки з 13 січня 2017 року. Також, просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений вчасно та в установленому законодавством порядку. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, клопотань не має.

Представник відповідача УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та в установленому порядку. Через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову представника УПФУ Саєнко С.М., яка діє на підставі довіреності, в якому остання виклала свої обґрунтування невизнання позовних вимог/а.с.19-20/

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові заперечення відповідача, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя з 20.07.2010 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з переходом з пенсії по вислузі років, призначеної в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

13.01.2017 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»/а.с.7/

Листом Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя від 31.01.2017 року №12/П-8 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку з тим, що йому з 20.07.2010 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 на підставі наданої заяви 26.07.2010 року/а.с.8/

Згідно із п. «а» ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Як вбачається з безтермінового посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 12.12.2014 року УПСЗН ЗМР по Заводському району, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни/а.с.6/.

Згідно безтермінового посвідчення серії НОМЕР_2, виданого 26.12.2012 року ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій/а.с.6/

З 12.12.2014 року позивач має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 26. Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а інвалідам, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - довічно. Повторний огляд цих інвалідів провадиться лише за їх заявою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Положеннями ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату(дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення(попереднього перерахунку)попереднього виду пенсії. Аналіз наведених норм свідчить, що лише за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення(попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а також цією нормою регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом на інший.

Крім того, в ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені ст. 9 цього Закону (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом, оскільки позивач бажає отримувати пенсію за ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" , який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, тому положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин взагалі не підлягають застосуванню. В даному випадку пенсія повинна призначатися із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням нового виду пенсії.

Аналогічні правові позиції висловлені Вищим адміністративним судом України у постановах від 01.12.2013р. у справі № К/800/38624/13, від 02.04.2014р. у справі № К/800/45035/13, від 16.01.2014р. у справі К/800/1384/13 та Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 року у справі № 21-612а/14.

Таким чином, відповідач зобов'язаний провести нарахування позивачу пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії по інвалідності, оскільки пенсія за віком була призначена у 2010 році та цей вид пенсії передбачений іншим законом, ніж пенсія за по інвалідності за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що в процесі судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність своїх дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню, оскільки позивач має право на отримання пенсії по інвалідності, тому 13.01.2017 року він і звернувся до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», але отримав відмову від відповідача, що є порушенням прав позивача. За таких обставин, пенсія має бути призначена позивачу з 13 січня 2017 року.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з УПФУ витрати на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 13.01.2017р. № 39/ш в сумі 1500,00 гривень.

Відповідач просив відмовити у задоволенні вказаної вимоги.

Згідно ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором. Частиною 3 статті 4 Закону України від 05.07.2012р. № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно договору №39/ш від 13.01.2017 року про надання правової допомоги ОСОБА_1 звернувся до адвокатського об'єднання «Довіра» за юридичною допомогою з питань призначення пенсії. На виконання умов договору ОСОБА_1 сплачено 13.01.2017 року 500,00грн. за складання заяви про призначення(перерахунку) пенсії, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №39/ш/1, та 17.02.2017 року - 1000,00грн. за складання адміністративного позову, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №39/ш/2 (а.с.14)

Згідно вимог законодавства судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов було підписано та направлено до суду першої інстанції безпосередньо позивачем, а не його представником (а.с.1-4, 15). Витрати за складення заяви про призначення(перерахунок) пенсії до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя, на думку суду, не належать до витрат на правову допомогу, які пов'язані саме з розглядом цієї справи. А також, надання правової допомоги у вигляді правових консультацій, вивчення документів для складення позовної заяви, складення позовної заяви не підлягають компенсації (відшкодуванню) як правова допомога відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, тому для стягнення таких витрат з відповідача відсутні правові підстави.

Отже, вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 гривень задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови при призначені ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням вимог ст..40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії по інвалідності з 13 січня 2017 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Безлер Л.В.