Справа № 820/1014/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 квітня 2017 р. Справа № 820/1014/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського окружного адміністративного суду, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить суд:

- визнати дії Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області протиправними в частині нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб по податковому повідомленню-рішенню №910-1303 від 27.04.2016 року;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №910-1303 від 27.04.2016 року;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач - Центральна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області податковим повідомленням-рішенням №910-1303 від 27.04.2016 року визначив позивачу до сплати земельний податок, згідно інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, відповідачем не враховано, що позивач має статус платника єдиного податку, а отже, не є платником податку на нерухоме майно в частині земельного податку. Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення незаконним, позивач просить суд прийняти рішення про його скасування, визнати дії щодо його складання протиправними та виключити останнього з реєстру платників земельного податку з фізичних осіб.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений відповідно до норм процесуального законодавства. Через канцелярію суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог та в якій просив суд слухати справу за відсутності представника позивача в порядку письмового провадження.

Представник відповідача - Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у судове засідання призначене на 27.03.2017 та 10.04.2017 року, не з'явився, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання від 10.04.2017 року Вх. № 01-26/11857 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, та у зв'язку із цим відповідачу необхідно надати додаткові пояснення у справі.

Суд зазначає, що у судове засідання призначене на 27.03.2017 року відповідач також не прибув, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування якого останнім зазначено про необхідність підготовки додаткових доказів, у зв'язку із чим просить перенести судове засідання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач є суб'єктом владних повноважень, та відповідно до приписів статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З яких саме причин представники відповідача просять відкласти судові засідання призначені на 27.03.2017 року та 10.04.2017 року у заявах не зазначено, стосовно посилання відповідача на необхідність надання пояснень з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, суд не приймає до уваги, у з'язку із тим, що це все ж таки заява про зменшення позовних вимог, яка не змінила предмету або підстав адміністративного позову по даній справі.

Згідно ч.2 ст. 49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Дана стаття встановлює граничний строк розгляду справи - не більше одного місяця з дня відкриття провадження у справі, який є загальним, та не може бути змінений, проте, це можливо лише у разі повного та своєчасного виконання усіма учасниками процесу своїх процесуальних обов'язків, зокрема щодо явки до суду.

Окрім того, суд зазначає, що представником відповідача не надавалося до суду жодних письмових заперечень проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1, була зареєстрована як суб'єкт господарювання - фізична особа-підприємець 16.10.2014 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1.

Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку від 10.12.2014 року №699, позивач перебуває на податковому обліку в Індустріальній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області як платник єдиного внеску з 17.10.2014 року. Перейшов на спрощену систему оподаткування 01.11.2014 р. та відноситься до 2 групи платника єдиного податку. (а.с.11).

Вид господарської діяльності - стоматологічна практика (КВЕД 86.23). Місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 належать на праві власності нежитлові приміщення 1-го поверху в літ. "А-7" загальною площею 102,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Податковою інспекцією на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказані нежитлові приміщення нараховано земельний податок у 2016 році: за 2016 рік від 27.04.2016 р. № 910-1303 у сумі 5582,72 грн. (а.с.7).

Матеріалами справи підтверджено, що право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху в літ. "А-7" загальною площею 102,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, придбані ОСОБА_1 на прилюдних торгах 29.04.2013 р., що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) №87-02/158/13/і від 29.04.2013 р. (а.с.49), актом державного виконавця на реалізацію предмета іпотеки від 17.05.2013 р. (а.с.50), свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1356 від 21.05.2013 р. (а.с.51).

Вирішуючи спір по суті суду зазначає, що відповідно до статті 125 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визначення і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Однак, згідно статті 42 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З наведених вище норм слідує, що при набутті права власності в багатоквартирному будинку на квартиру або нежитлове приміщення, право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться будівля, при цьому не завжди переходить у власність власника квартири або нежилого приміщення, розташованого у в такому будинку.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України зазначено, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Крім того, суд зазначає, що податковим органом при винесенні спірного податкового повідомлення - рішення не взято до уваги обставини, що позивач є платником єдиного податку та використовує нежитлове приміщення за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б.17, у своїх господарських цілях, відповідно до визначеного виду господарської діяльності - стоматологічна практика (КВЕД 86.23).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з приписами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Критерій прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суб'єктом владних повноважень не було дотримано принцип обґрунтованості.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року № 2).

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що при прийнятті оскаржуваного рішення (податкового повідомлення - рішення) відповідачем не дотримано вимоги Податкового кодексу України та статті 2 КАС України, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині визнання дій Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області протиправними в частині нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб по податковому повідомленню-рішенню №910-1303 від 27.04.2016 року.

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Відповідачем - Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області не доведено вчинення дій на підставі, в межах та спосіб, передбачений законодавством України.

Оскільки в ході судового розгляду відповідачем не було доведено правомірності мотивів винесення спірного податкового повідомлення - рішення, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1, позов слід задовольнити.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158 - 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області протиправними в частині нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб по податковому повідомленню-рішенню №910-1303 від 27.04.2016 року.

Скасувати рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №910-1303 від 27.04.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: 61091, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят ) грн.00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Полях Н.А.