Справа № 816/191/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/191/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський олійноекстраційний завод - ОСОБА_4" до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2017 року Приватне акціонерне товариство "Полтавський олійноекстраційний завод - ОСОБА_4" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 січня 2017 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно зроблено висновок про завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 2445249,00 грн., оскільки позивач поручився своїм майном за зобов'язаннями ТОВ "Кернел-Трейд" перед банківською установою та надав своє майно в іпотеку, що в свою чергу призвело до укладання між Приватним акціонерним товариством "Полтавський олійноекстраційний завод - ОСОБА_4" та ТОВ "Кернел-Трейд" договорів на переробку продукції. Стверджував, що понесенні позивачем витрати по сплаті страхових платежів були компенсовані ТОВ "Кернел-Трейд" у вартості замовлених послуг по переробці насіння соняшнику. Вказував на те, що Приватне акціонерне товариство "Полтавський олійноекстраційний завод - ОСОБА_4" пов'язано з ТОВ Кернел-Трейд" не лише комерційною діяльністю, але і організаційно-господарськими відносинами у сфері управління господарською діяльністю позивача, а саме: ТОВ "Кернел-Трейд" є акціонером ПрАТ "Полтавський олійноекстраційний завод - ОСОБА_4".

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити. У наданих до суду запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем п.п. 1.41.36 п. 14.1 ст. 14, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, Наказу Міністерства Фінансів України №246 від 20.10.1999 Про затвердження П(С)БО 16 "Витрати", відповідно до якого "втратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань", ПрАТ "ПОЕЗ - ОСОБА_4" завищено показник у рядку 2130 ф.2 "Звіту про фінансові результати" "Адміністративні витрати" на загальну суму 2445249,00 грн. за рахунок перерахування страхових платежів на підставі договорів обов'язкового та добровільного страхування майна, що є предметом договору іпотеки по отриманим фінансовим послугам у 2009 році іншим суб'єктам господарювання ТОВ "Кернел-Трейд", без наміру отримання економічних вигід, компенсації понесених витрат.

Стверджував, що боржником по договору іпотеки від 14.07.2009 зареєстрованого в реєстрі за № 164 є ТОВ "Кернел-Трейд", а тому отримані нім від АБ "ІНГ Банк України" фінансові послуги мали вплив на фінансову стабільність господарської діяльності ТОВ "Кернел-Трейд", а не позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Приватне акціонерне товариство "Полтавський олійноекстраційний завод - ОСОБА_4" у встановленому законом порядку зареєстровано як юридичну особу, /т. 1, а.с. 32 - 38/.

Позивач з 23.01.1993 перебуває на обліку платників податків в ДПІ у м. Полтава та з 29.05.2010 зареєстрований платником податку на додану вартість (надалі також ПДВ).

Співробітниками Головного управління ДФС у Полтавській області в період з 07.11.2016 по 16.12.2016 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "Полтавський олійноекстраційний завод - ОСОБА_4" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2015 по 30.06.2016, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, військового збору, транспортного податку та податку на нерухоме майно, від'ємне від земельної ділянки за період з 01.01.2015 по 30.06.2016.

За результатами перевірки складено акт від 23.12.2016 №613/16-31-214-01-09/00373907 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано зокрема на порушення платником податків вимог:

п.п. 1.41.36 п. 14.1 ст. 14, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, Наказу Міністерства Фінансів України №246 від 20.10.1999 Про затвердження П(С)БО 16 "Витрати", встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності в сумі 2445249,00 грн.

На підставі зазначеного вище Акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 06.01.2017 сформовано податкове повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2445249,00 грн. /т. 1, а.с. 60/.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Полтавській області, Приватне акціонерне товариство "Полтавський олійноекстраційний завод - ОСОБА_4" звернулось до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що донарахування спірного грошового зобовязання зі сплати податку на прибуток контролюючим органом здійснено з огляду на наступні доводи.

ГУ ДФС у Полтавській області в ході проведення перевірки встановлено, що ПрАТ "ПОЕЗ - ОСОБА_4" завищено показник у рядку 2130 ф.2 "Звіту про фінансові результати" "Адміністративні витрати" на загальну суму 2445249,00 грн. за рахунок перерахування страхових платежів на підставі договорів обов'язкового та добровільного страхування майна, що є предметом договору іпотеки по отриманим фінансовим послугам у 2009 році іншим суб'єктам господарювання ТОВ "Кернел-Трейд", без наміру отримання економічних вигод, компенсації понесених витрат.

Боржником по договору іпотеки від 14.07.2009 зареєстрованого в реєстрі за № 164 виступає ТОВ "Кернел-Трейд", а тому отримані нім від АБ "ІНГ Банк України" (Іпотекодержателя, Вигодонабувача) фінансові послуги мали вплив на фінансову стабільність господарської діяльності ТОВ "Кернел-Трейд", а не ПрАТ "ПОЕЗ - ОСОБА_4".

Предметом договору іпотеки від 14.07.2009 є цілісний майновий комплекс, що належить ПрАТ "ПОЕЗ - ОСОБА_4" на праві власності, який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 17 та перебуває у заставі Вигодонабувача.

Зі змісту договорів обов'язкового страхування нерухомого майна, добровільного страхування майна, добровільного комплексного страхування майна, договору іпотеки та договорів надання фінансових послуг ПрАТ "ПОЕЗ - ОСОБА_4", як Майновий поручитель за договором іпотеки сплачує страхові платежі за договорами страхування з метою збереження цілісного нерухомого майна та майна, яке виступає об'єктом іпотеки згідно договору про надання фінансових послуг для іншого суб'єкта господарської - ТОВ "Кернел-трейд", а розмір сплачених страхових платежів за звітний період відноситься до витрат зменшуючи фінансовий результат (збільшуючи збитки). Крім того, у ПрАТ "ПОЕЗ - Кернел-Груп" фінансова заборгованість у перевіряємому періоді перед ПАТ "ІНГ Банк України" відсутня.

ПрАТ "ПОЕЗ - Кернел-Груп" страхові платежі перераховує страховому агентові ТОВ "Аон Україна" відповідно до умов договорів, де "Страхова премія (платежі) страховиків ТОВ "Альянс Україна", ПАТ "Страхова компанія "К'ю БіІ Укрваїни", ПАТ "Страхова Компанія Уніка" за умовами договору підлягає сплаті на р/р страхового агента ТОВ "АОН Україна". При цьому на усіх договорах добровільного, обов'язкового страхування відсутній підпис ТОВ "АОН Україна".

Крім того, за змістом договорів страхування усі вищезазначені страховики мають ліцензії для здійснення страхової діяльності окрім страхового агента ТОВ "АОН Україна".

Оцінюючи наведені доводи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 вказаного кодексу встановлено, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Системно аналізуючи вказані положення Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що податком на прибуток обкладається фінансовий результат. Крім того, розділ ІІІ Податкового кодексу України не передбачає застосування податкових різниць за операціями страхування.

Частиною першою статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 1 цього Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення (стандарт) 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах:

безперервність - оцінка активів і зобов'язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати;

нарахування та відповідності доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Системно аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що підприємство, з метою складання податкового обліку, використовує дані по кожній окремій господарській операції. На підставі саме даних первинного обліку підприємство відносить суми до складу доходу (податкового зобовязання) та витрат (податкового кредиту) в податковому обліку, при цьому визначальною ознакою витрат та податкового кредиту є їх зв'язок з господарською діяльністю платника податку. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в податкових правовідносинах є її направленість на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах.

Тобто, зазначені витрати мають бути безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю платника податку.

Аналогічну позицію викладено Вищим адміністративним судом України в своєму листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для віднесення до витрат є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Для виконання функції первинного документа, документ має відповідати вимогам, наведеним у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 (далі по тексту Положення № 88).

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704 первинні документи (на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Формування витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період, починаючи з 01 січня 2015 року, здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності відповідно до п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку - це нормативно-правовий акт, - затверджений Міністерством фінансів України, що визначає принципи та методи ведення с бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності. Кожний з них визначає термінологію, способи, методи та правила обліку при відображенні того чи іншого явища.

Згідно з п. 3 розділу І Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку І "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, доходами вважається збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобовязань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Згідно П(С)БО 15 "Дохід", затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. N 290 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. N860/4153 визначено, що:

Дохід, повязаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції.

Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов:

можливості достовірної оцінки доходу;

імовірності надходження економічних вигод від надання послуг;

можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу;

можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для завершення.

Оцінка ступеня завершеності операції з надання послуг проводиться: вивченням виконаної роботи;

визначенням питомої ваги обсягу послуг, наданих на певну дату, у загальному обсязі: послуг, які мають бути надані;

визначенням питомої ваги витрат, яких зазнає підприємство у звязку із наданням послуг, у загальній очікуваній сумі таких витрат. Сума витрат, здійснених на певну дату, включає тільки ті витрати, які відображають обсяг наданих послуг на цю саму дату.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку "Витрати" затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 зареєстрованим в Міністерстві юстиції країни 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БО 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Пунктом 6 П(С)БО 16 встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобовязань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

В свою чергу "активи" - "ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому" П(С)БО 1 п. 3 "Загальні вимоги до фінансової звітності".

Відповідно до п. 11 П(С)БО 16 "Витрати" собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Пунктом 7 П(С)БО 16 встановлено, що "Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені",

Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у

складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійсненні (п. 7 П(С)БО 16).

До цих витрат належать:

1) загальногосподарські (адміністративні), перераховані у п.18 П(С)БО 16; спрямовані на обслуговування та управління підприємством;

2) витрати на збут (п.19 П(С)БО 16) - які включають витрати, повязані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, інші операційні витрати, фінансові витрати та інші витрати звичайної діяльності (крім фінансових витрат), не повязані безпосередньо з

виробництвом та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

3) інші операційні витрати (перераховані у п.20 П(С)БО 16).

Зазначені витрати (як витрати періоду) відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому їх було здійснено.

Страхова діяльність в Україні регулюється нормами Закону України "Про страхування" статтею першою якого встановлено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання відповідних подій (страхових випадків), визначених договором страхування.

Судом встановлено, що 14.07.2010 між Акціонерним банком "ІНГ Банк Україна" та Закритим акціонерним товариством "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" укладено договір іпотеки. За умов вказаного договору Закрите акціонерне товариство "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" виступає іпотекодавцем та майновим поручителем за зобов'язаннями за договором про надання фінансових послуг №08/034 від 26.09.2008 укладеного між Акціонерним банком "ІНГ Банк Україна" та ТОВ "Кернел-Трейд" та за договором про надання фінансових послуг №08/035 від 26.09.2008 укладеного між Акціонерним банком "ІНГ Банк Україна", Закритим акціонерним товариством "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" та ТОВ "Кернел-Трейд".

Предметом іпотеки за вказаним договором є цілісний майновий комплекс, що належить на праві власності Закритому акціонерному товариству "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" та розташований за адресою: Україна, 36007, м. Полтава, вул. Бірюзова Маршала, 17.

На виконання пункту 7 вказаного договору 30.07.2014 між позивачем та ТОВ "Альянс Україна", Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "Уніка" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "К'ю БіІ України" укладено договір обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №OBL 5615/COM0025085/347001/2212/0000001, вигодонавубачем за цим договором є ПАТ "ІНГ Банк Україна". Предметом договору є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані з володінням користуванням і розпорядженням нерухомим майном (нерухомістю), що є предметом іпотеки.

15.12.2014 між позивачем та ТОВ "Альянс Україна", Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "Уніка" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "К'ю БіІ України" укладено договір обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №OBL 5615/COM0025085/347001/2212/0000001, вигодонавубачем за цим договором є ПАТ "ІНГ Банк Україна". Предметом договору є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані з володінням користуванням і розпорядженням нерухомим майном (нерухомістю), що є предметом іпотеки.

30.06.2015 між позивачем та ТОВ "Альянс Україна", Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "Уніка" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "К'ю БіІ України" укладено договір добровільного страхування нерухомого майна, машин від поломки та перерви у господарській діяльності №CPR 5614/COM0025083/347001/2200/0000001, вигодонавубачем за цим договором є ПАТ "ІНГ Банк Україна". Предметом договору є майнові інтереси позивача, що не суперечать закону, пов'язані з володінням користуванням і розпорядженням застрахованим майном, що перебуває в заставі вигодонабувача.

31.08.2015 між позивачем та ТОВ "Альянс Україна", Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "Уніка" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "К'ю БіІ України" укладено договір обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №OBL 12253/COM0029570/347001/2212/0000005, вигодонавубачем за цим договором є ПАТ "ІНГ Банк Україна". Предметом договору є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані з володінням користуванням і розпорядженням нерухомим майном (нерухомістю), що є предметом іпотеки.

Крім того, 31.08.2015 між позивачем та ТОВ "Альянс Україна", Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "Уніка" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "К'ю БіІ України" укладено договір добровільного комплексного страхування майна та перерви у господарській діяльності №CPR 12252/COM0029569/347001/2212/0000007, вигодонавубачем за цим договором є ПАТ "ІНГ Банк Україна". Предметом договору є майнові інтереси позивача, що не суперечать закону, пов'язані з володінням користуванням і розпорядженням застрахованим майном, що перебуває в заставі вигодонабувача.

З метою виконання вказаних договорів страхування позивачем страховому агенту ТОВ "Аон Україна" перераховано страхові внески на загальну суму 2445249,19 грн.

Судом досліджено вказані договори та встановлено, що вони не містять підпису ТОВ "Аон Україна". Крім того за змістом договорів страхування відсутня інформація про наявність у страхового агента ТОВ "Аон Україна" ліцензії для здійснення страхової діяльності.

Законом України "Про Іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом.

Зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, інших підстав, виконання, якого забезпечено іпотекою.

Згідно статті 3 цього Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основні зобовязання.

Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Договір страхування укладається на користь іпотекодержателя, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика.

Перевіркою встановлено та не спростовано позивачем в ході розгляду справи, що на дату укладання угод обов'язкового та добровільного страхування, на підставі яких проводяться страхові платежі позивачем, не зазначено суми заборгованості - боржника ТОВ "Кернел-Трейд" по фінансовим зобов'язанням, які виникли у 2009 році перед ПАТ "ІНГ Банк Україна", що свідчить про відсутність підстав для здійснення страхових платежів ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд".

Крім того, в ході перевірки встановлено та не спростовано позивачем по справі, що за даними ІС "Податковий блок" ТОВ "Кернел-Трейд", (боржник по договору іпотеки від 14.07.2009) має стан 0 "платник податків за основним видом діяльності", на протязі всього періоду дії договору іпотеки, на балансі якого обліковуються основні фонди станом на 31.03.2015р. первісною вартістю 692728,00 тис. грн., має стабільний фінансовий стан. За даними Декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2016 року доходи від усіх видів діяльності за 1 півріччя 2015 року склали 359 632 385 гри., за 2015р. - 505 812 262 грн.

Фінансову стабільність ТОВ "Кернел-Трейд" доводить і той факт, що на протязі періоду з 01.01.2015 по 30.06.2016 позивач на давальницьких умовах надавав послуги переробки насіння соняшника та виготовлення олії ТОВ "Кернел-Трейд" із сировини замовника. Питома вага наданих послуг ТОВ "Кернел-Трейд" в загальній сумі отриманого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за вказаний період склала - 79%, що становить 461877,23 тис грн. (дохід від реалізації продукції (рядок балансу 2000 за вказаний період склав 582412 тис грн).

Вказане свідчить про відсутність доцільності та економічного ефекту при сплаті страхових платежів позивачем, та про незначний ступінь виникнення ризику по ТОВ "Кернел-Трейд" як боржнику по договору іпотеки,

Крім того, позивач своїм листом від 24.11.2016 №1 повідомив, що страхового відшкодування та компенсації понесених витрат при сплаті страхових платежів не отримував.

Тобто позивачем збільшені адміністративні витрати на суму понесених витрат при сплаті страхових платежів по договору іпотеки по фінансовим зобов'язанням ТОВ "Кернел-Трейд" перед АБ "ІНГ Банк Україна", без отримання компенсації від ТОВ "Кернел-Трейд", що суперечить п. 14.1.36 ст. 14 ПКУ.

Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 02.03.2015 по справі № 2а/0570/6396/11 визначив, що в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

Для надання юридичної сили і доказовості, документи повинні бути складені відповідно вимог чинного законодавства. Правила податкового обліку визначаються Податковим кодексом України, що регламентує порядок оподаткування в Україні.

Якщо ж первинні документи не доводять звязок операції з господарською діяльністю платника, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що первинні документи (виписки банку) по перерахуванню стартових внесків по договору іпотеки від 14.09.2014 не доводять звязок операції з господарською діяльністю позивача, та сформовані на підставі угод, оформлених з порушенням вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", так як:

в угодах не простежується звязок страхового агента ТОВ "Аон Україна" з ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" та страховими агентами, так як відсутній підпис, печатка на договорах обов'язкового та добровільного страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки;

використання активів (перерахування коштів страховому агентові) не принесло економічної вигоди ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд", оскільки позивачем не надано доказів того що ТОВ "Кернел-Трейд" є його єдиним постачальником, а твердження позивача про відмову ТОВ "Кернел-Трейд" від здійснення господарської діяльності з позивачем у разі не укладання останнім договорів іпотеки, обов'язкового та добровільного страхування та сплати страхових платежів базуються лише на припущеннях. Крім того, ТОВ "Кернел-Трейд" є засновником та акціонером ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд", атому він безпосередньо зацікавлений в отриманні позивачем прибутку;

боржником по договору іпотеки від 14.07.2009 виступає ТОВ "Кернел-Трейд", а тому отримані ним фінансові послуги від АБ "ІНГ Банк Україна" не можуть мати вплив на господарську діяльність позивача;

відсутня доцільність сплати страхових платежів ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд", так як існує не значний ступінь виникнення ризику по боржнику ТОВ "Кернел-Трейд" в звязку із його фінансовою стабільність, що підтверджується задекларованими показниками доходу в Декларації з податку на прибуток та наявністю у нього власних основних фондів у періоді дії договору іпотеки;

відсутність у Страхового агента ТОВ "Аон Україна", на рахунок якого перераховувались страхові платежі, ліцензії на здійснення страхової діяльності, на відміну від інших страховиків.

А платіжні доручення по перерахуванню страхових премій (платежів) на підставі угод, які не підписані отримувачем страхових платежів не можуть вважатися первинними документами які використовуються для цілей ведення бухгалтерського обліку навіть за наявності всіх реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Витрати по страховим платежам відображені на рахунку бухгалтерського обліку №791 "Фінансові результати основної діяльності" та вплинули на визначення прибутковості (збитковості) позивача за результатами діяльності у 2015 році, та призвели до збиткової діяльність підприємства.

Крім того за даними Звіту про фінансові результати (форма № 2) ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності (р.2295) та складає за 2015 рік (збиток) (-) 141463 тис. грн., тобто діяльність підприємства при здійсненні страхових платежів не була спрямована на отримання доходу та не мала намір одержати економічного ефекту.

На підставі наведеного, суд констатує правомірність доводів ГУ ДФС у Полтавській області про порушення позивачем п.п. 1.41.36 п. 14.1 ст. 14, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, Наказу Міністерства Фінансів України №246 від 20.10.1999 Про затвердження П(С)БО 16 "Витрати", внаслідок чого платником податків завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності в сумі 2445249,00 грн.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Таким чином, відповідачем правомірно зменшено позивачу суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено факт порушення ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" зазначених вище вимог Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності в сумі 2445249,00 грн.

Разом з цим, позивач, стверджуючи про правомірність формування витрат за результатами відображення у податковому обліку господарських правовідносин з ТОВ "Аон Україна", не надав суду належних доказів, що свідчили б про економічну доцільність та спрямованість вказаних правовідносин на отримання доходу. Як наслідок, платником податків не доведено правомірність віднесення до складу від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток вказаних сум.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А позовні вимоги ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та повністю спростовані в ході розгляду справи судом.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ПрАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - ОСОБА_4 Трейд" повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 04 березня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко