Справа № 466/191/17
Суддя: Білінська Г. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/191/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної Фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,-

установив:

10.01.2017року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної Фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 28 грудня 2016року Львівської митницею Державної Фіскальної служби України в особі в.о. заступника начальника Скакуна Анатолія Петровича було складено постанову у справі про порушення митних правил № 5422/20909/16, відповідно до якої, його було притягнуто до відповідальності відповідно до ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Я вважає, що вищевказана постанова винесена відповідачем без повного та належного дослідження всіх обставин справи та наданих ним доказів, з порушенням чинного законодавства України, а тому є необґрунтованою, незаконною і підлягає скасуванню, а тому змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у поданому до суду позові. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на обставини, викладені в письмових заперечення до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2016року Львівської митницею Державної Фіскальної служби України в особі в.о. заступника начальника Скакуна Анатолія Петровича було складено постанову у справі про порушення митних правил № 5422/20909/16, відповідно до якої, його було притягнуто до відповідальності відповідно до ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, в ході перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 23.02.2016 року через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС гр. ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI А4», VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_3 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті т/з, на строк, передбачений ст. 95 МК України. Одночасно було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 14.12.2016 року. У постанові зазначається, що пропуск 23.02.2016 року на митну територію України автомобіля марки AUDI А4», VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 було здійснено в порядку ч.1 ст. 381 МК України в митному режимі «транзит» на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). В постанові, крім того, зазначається, що 29.02.2016 року гр. ОСОБА_2 звернувся у Львівську митницю ДФС з повідомленням про неможливість вивезення автомобіля у зв'язку із викраденням документів, однак жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, особою подано не було. Таким чином, на підставі норм статей 522-527 МК України, оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 гривень.

В ході перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 23.02.2016року о 21 год. 51 хв. через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС гр. ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI А4», VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_3, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України.

Одночасно було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 14.12.2016 року.

На виклик Львівської митниці ДФС (лист від 06.10.2016 №19614/13-70- 20/Л/29) для надання пояснень щодо невивезення автомобіля марки «AUDI А4», VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_3, та участі у складенні протоколу про порушення митних правил гр. ОСОБА_2 до митного органу не з'явився, хоча належним чином був повідомлений.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл.55 р.ХІІ МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Отже, пропуск 23.02.2016року на митну територію України автомобіля марки «AUDI А4», VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_3, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно ч.3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Варто наголосити, що хоча вищевказаний транспортний засіб не є транспортним засобом комерційного призначення, на нього поширюється регулювання ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки згідно з п.57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України термін "товар" вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Таким чином поняття "транспортний засіб особистого користування " охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Нормами ст.ст. 90 та 93 МК України визначено що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України.

У відповідності до ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб. 29.02.2016 року гр. ОСОБА_2 звернувся у Львівську митницю ДФС з повідомленням про неможливість вивезення автомобіля у зв'язку з викраденням документів.

Однак жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було.

Згідно з електронною базою даних «Реєстр порушників митних правил» ЄАІС Держмитслужби України гр. ОСОБА_2 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Таким чином, гр. ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб, чим вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.470 МК України.

Згідно Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1377 (далі - Інструкція), при особистому зверненні заявника до органу поліції із заявою чи повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію уповноважений працівник чергової частини або інша службова особа в кімнаті для приймання громадян цілодобово оформляють протоколи усних заяв і відразу реєструють заяви в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, форма якого наведена в додатку 2 до цієї Інструкції.

Заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події реєструються цілодобово в чергових частинах органів поліції уповноваженими працівниками відразу після їх надходження, вносяться до журналу ЄО та інтегрованої інформаційно-пошукової системи з усіма відомостями з журналу ЄО.

Про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу поліції.

Про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов'язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

При реєстрації заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли в письмовій формі, уповноважений працівник чергової частини органу поліції на їх лицьовому боці проставляє спеціальний штамп реєстрації заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, форма якого наведена в додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року N4651-VI слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Стаття 276 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що повідомлення про підозру обов'язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 283 Кримінального процесуального кодексу України прокурор зобов'язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, серед іншого, встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

У статті 373 Кримінального процесуального кодексу України вказано, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими інтими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, сам факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти позивача вчиненні злочинні дії, і на даний момент інформації про прийняте рішення щодо вчинення відносно нього протиправних дій третіх осіб - немає.

Щодо посилань позивача на договір між ним і Львівською філією ДП «Документ» про надання послуг із виготовлення втрачених документів від 29.02.2016, слід зазначити, що строк надання послуг згідно даного договору відповідно до п.5.1 останнього - 1 (один) день з моменту надання Замовником Виконавцю всього пакету документів.

Отже, слід наголосити, що з березня по грудень 2016 року позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на завершення митного режиму транзиту, в який ним було поміщено автомобіль марки «AUDI A4», VIN НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_3.

Окрім цього, щодо посилань позивача на неможливість вивезення транспортного засобу марки «AUDI A4», VIN НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_3, у зв'язку з позбавленням права керування та права перетину кордону, слід зазначити, що згідно пп. З п.1. ст..191 МКУ перевізники мають замінювати уповноважену перевізником особу (водія), відповідальну за доставку товарів до органу доходів і зборів призначення, попередньо повідомивши цей орган про причини такої заміни (стан здоров'я, візові питання, вимоги Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення).

Слід також зазначити, що жодних документів, які підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, гр. ОСОБА_2 не надав ані під час звернення з заявою до Львівської митниці ДФС, ані під час складання протоколу про порушення митних правил (листом від 06.10.2016 року № 19614/13-70-20/Л/29 позивача було запрошено до Львівської митниці ДФС для надання пояснень та складання протоколу про порушення митних правил, що підтверджується списком відправлення рекомендованої кореспонденції), ані під час розгляду справи про порушення митних правил та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, де гр. ОСОБА_2 був присутній.

Щодо посилання позивача на ст. 467 МК України слід зауважити, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Так, Львівською митницею ДФС були прийняті до уваги обставини, викладені у поданій позивачем заяві від 29.02.2016, однак у зв'язку з тривалим неподанням документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, які він мав надати відповідно до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, гр. ОСОБА_2 було викликано для надання відповідних пояснень та доказів, але як зазначалось вище, позивачем так і не було документально підтверджено обумовлені ним обставини, що і призвело до фіксації вчиненого гр. ОСОБА_2 порушення.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Листом Міністерством юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 491 МК України передбачено, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Отже, днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил, а тому в силу ст. 467 МК України строк накладення адміністративного стягнення обчислюється саме з цього моменту.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення правил №5422/20909/16 від 28 грудня 2016року складена правомірно, уповноваженою на те особою. Відтак позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 160, 161 КАС України, ст.ст. 221, 247, 287, 288, 289 КУпАП, суд, -

постановив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної Фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Г. Б. Білінська