Справа № 537/6197/16-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 р.Справа № 537/6197/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: П'янової Я.В. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.02.2017р. по справі № 537/6197/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції , Поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Пустовойтова В.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Управління патрульної поліції у місті Кременчуці, поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Пустовойтова В.С. (далі по тексту - поліцейський роти № 2 УПП в м. Кременчуці ДПП Пустовойтов В.С.), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення АР № 811208 від 06.12.2016 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2017 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 811208 від 06 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Відповідач - Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2017 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ч. 2 ст.258, ст. 222, ч.1 ст.255 КУпАП, розділ І, ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, стверджує про відсутність необхідності складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці вчинення правопорушення. Також апелянт зазначає, що ним дотримано процедуру притягнення позивача до відповідальності відповідно до вимог КУпАП та вказує на безпідставність висновків суду першої інстанції в частині того, що позивач здійснив рух з порушенням вимог дорожнього знаку 3.1 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського здійснити зупинку.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач в апеляційній скарзі просив суд апеляційної інстанції розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 811208 від 06 грудня 2016 року, винесеною інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Пустовойтовим В.С., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, та застосовано до нього стягнення в вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, позивач, керуючи транспортним засобом "Nissan Note", номерний знак НОМЕР_1 по вул. Жадова, 1, в місті Кременчуці, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено" зі знаком "Пішохідна зона", чим порушив розділ 33 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 811208 від 06 грудня 2016 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачами не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, а тому позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Не заперечуючи про наявність у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Відповідно до розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція), яка є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Як зазначено в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено" зі знаком "Пішохідна зона".

Відповідно до вимог дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено", що передбачений п. 3.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов'язково додатково встановлюється знак 3.43.

Дорожній знак 5.33 "Пішохідна зона" інформує про особливості і умови дорожнього руху, передбачені цими Правилами.

Колегія суддів зазначає, що дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил. Більш розширено розміри, форма, зображення і технічні умови до дорожніх знаків встановлюється ДСТУ 4100-2002. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування (далі - ДСТУ 4100-2002).

Cудом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис, яким зафіксовано обставини притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з переглянутого відеозапису, працівник поліції за допомогою жезлу висунув вимогу позивачу про зупинку транспортного засобу з вказанням місця зупинки, коли вказаний автомобіль перебував перед опорою, на якій встановлено дорожній знак 3.1 "Рух заборонено" зі знаком 5.33 "Пішохідна зона", тобто коли автомобіль перебував не в зоні дії вказаних знаків. Після цього позивач виконав вимогу поліцейського про зупинку та зупинив транспортний засіб вже в зоні дії вказаних знаків.

Таким чином, притягнення до адміністративної відповідальності позивача відбулося за відсутності події адміністративного правопорушення, що свідчить про протиправність постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 811208 від 06.12.2016

Також колегія суддів приймає до уваги посилання позивача про порушення правил встановлення дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено" та його тимчасовий характер.

Відповідно до п.8.21 розділу 8 "Регулювання дорожнього руху" Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватись таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху, як в світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, дорожній знак 3.1 "Рух заборонено" встановлено тимчасово на час проведення новорічних свят, тобто цей знак має тимчасовий характер.

Відповідно до п. 5.64 розділу 33 Правил дорожнього руху, у разі, якщо схема руху тимчасово або постійно змінена, про це має бути попереджено учасників дорожнього руху шляхом встановлення знаку 5.64 "Зміна схеми руху". Даний знак позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Застосовується протягом не менш як трьох місяців у випадку зміни руху на постійній основі. Застосовується протягом необхідного проміжку часу у випадку зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знака.

Всупереч таких вимог, такого попереджувального знаку на даному відрізку дороги не встановлено та відповідачами не надано до суду доказів протилежного на спростування доводів позивача в цій частині.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вказує, що всі сумніви відносно доведеності вини слід тлумачити на користь особи, а не суб'єкта владних повноважень, оскільки вказаний конституційний принцип, поряд з іншими, є гарантією захисту від безпідставного притягнення осіб до юридичної відповідальності.

Враховуючи, що обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що саме ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення розділу 33 Правил дорожнього руху та ч. 1 ст.122 КУпАП України, не надано доказів встановлення попереджувального знаку 5.64 "Зміна схеми руху", що у сукупності має наслідком встановлення факту безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 811208 від 06 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обгрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2017 по справі № 537/6197/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Пянова Я.В. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 04.04.2017.