Справа № 819/31/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Справа № 876/2581/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 01.02.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. та ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської обл. про спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.01.2017р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобовязати відповідача ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. сформувати та подати до іншого відповідача ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської обл. подання про повернення йому збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8556 грн. 80 коп.; стягнути з пенсійного органу понесені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.4-5).

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 01.02.2017р. заявлений позов задоволено; зобовязано ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. сформувати та подати до ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської обл. подання про повернення позивачу 8556 грн. 80 коп. збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна; вирішено питання про розподіл судових витрат по справі (а.с.38-39).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл., який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.40-41).

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, а тому позбавлені можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше.

Також представлені позивачем документи не можуть вважатися достатніми для обґрунтування вимог позивача, оскільки такі підтверджують факт нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості, а не факт придбання позивача житла в минулому чи придбання ним житла вперше.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 27.12.2016р. між позивачем та ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 3869. Відповідно до умов цього договору позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Згідно вимог ст.49 Закону України «Про нотаріат» позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8556 грн. 80 коп., що стверджується копією квитанції № ПН 1540404 від 27.12.2016р. (а.с.8).

Факт сплати вказаних коштів також підтверджується довідкою ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської обл. № 151 від 17.01.2017р. (а.с.28).

28.12.2016р. позивач звернувся із заявою до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл., в якій просив повернути йому безпідставно сплачену суму збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8556 грн. 80 коп. (а.с.13-14).

ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. № 17796/07 від 29.12.2016р. позивача повідомлено про відсутність підстав для повернення вказаного збору, а також роз'яснено його право щодо вирішення спірного питання в судовому порядку (а.с.15).

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначений приписами Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абз.1 п.9 ст.1 цього Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затв. постановою КМ України № 1740 від 03.11.1998р.

Згідно з п.15-1 вказаного Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 вказаного Порядку визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, або придбавають житло вперше.

Матеріалами справи доводиться та обставина, що позивачем вперше було придбано житло, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Зокрема, із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень убачається, що ОСОБА_2 є власником трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9-10).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна слідує, що ОСОБА_2 є власником лише вищевказаної квартири (а.с.16-17).

Відповідно до довідки Великоговилівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської обл. № 44 від 25.01.2017р. позивач зареєстрований і проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який належить ОСОБА_6, матері дружини позивача (а.с.33).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 15 від 14.06.1993р. за позивачем на праві власності зареєстровано 1/5 квартири АДРЕСА_3; дана частка квартири набута в процесі приватизації (а.с.34).

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ОСОБА_2 житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, не здобуто таких й під час судового розгляду.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивач дійсно 27.12.2016р. вперше придбав житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна (квартиру АДРЕСА_4) і під час оформлення документів безпідставно сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 8556 грн. 80 коп. згідно квитанції № ПН 1540404 від 27.12.2016р.

За таких обставин наведена сума підлягає поверненню позивачу в установленому порядку.

В частині доводів апелянта колегія суддів враховує, що під час судового розгляду справи доведено факт першого придбання позивачем житла, через що в останнього виникли правові підстави для повернення безпідставно сплаченої суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 01.02.2017р. в адміністративній справі № 819/31/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

ОСОБА_7