Справа № 807/1353/16
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Справа № 876/42/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №2102-13.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 2102-13 не відповідає положенням законодавства України є протиправним та таким, що порушує охоронювані права та інтереси позивача, а відтак підлягає скасуванню.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що контролюючий орган, виходячи з того, що позивач є власником обєкта оподаткування транспортним податком у 2016 році, самостійно визначив платнику податків суму грошового зобовязання з податку, обовязок із розрахунку якого покладено на контролюючий орган (транспортного податку) та вручив таке останньому ППР.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, зокрема, що транспортний податок є місцевим, відтак такі податки не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України. Зміни до будь яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. В підтверджені своєї позиції посилається на ст. 58 Конституції України, рішення КСУ від 09.02.1999 року № 1-рп/99, рішення ЄССЛ Серков проти України (заява № 39766/05).

Відповідач ДПІ в Тячівському районі ГУ ДФС в Закарпатській області в запереченні на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову законною та просить залишити її без змін.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки в судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вбачає їх аргументованими.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 2014 року за фізичною особою ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб марки BMW моделі Х6, обєм двигуна 2993 куб.см., рік випуску 2014 року, номерний знак транспортного засобу АО7777СІ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Також судом встановлено, що Тячівською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 21702-13, яким згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік» в сумі 25000 грн.

Як випливає з матеріалів справи, таке податкове зобов'язання було визначене контролюючим органом ОСОБА_1 у зв'язку з належністю останній вказаного вище автомобіля BMW моделі Х6.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Нересницької сільської ради від 21 січня 2015 року № 1140 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території сіл Нересниця, Підплеша на 2015 рік", встановлено у 2015 році податок на майно на території Нересницької сільської ради, зокрема ставку транспортного податку із розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього розділу (п. 4.1 п 4 додатку до рішення від 27.01.2015 року № 1140).

Так, відповідно до пп. 2.1 п. 2 вказаного рішення обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад: для бензинових двигунів 3000 куб. см., для дизельних двигунів 2500 куб. см.

Рішенням Нересницької сільської ради від 27 січня 2016 року № 98 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території сіл Нересниця, Підплеша на 2016 рік" встановлено ставку транспортного податку у 2016 році із розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до пп. 2.1 п. 2 цього розділу (п. 4.1 п. 4 додатку до рішення від 27.01.2016 року № 98).

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 вказаного рішення обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Колегія суддів зазначає, що 01.01.2015 року набрав чинності ОСОБА_2 України від 28.12.2014 року № 71-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким введено новий податок з громадян України - транспортний податок шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Із набранням чинності вказаної статті ПК України 01.01.2015 року, власники транспортних засобів, які використовувалися до 5 років та об'ємом більше 3000 куб. см, є платниками транспортного податку.

При цьому обов'язок із сплати транспортного податку покладено на його платників починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Відповідно до п. 8.1. ст.8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (стаття 9 Податкового кодексу).

У статті 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (п.п. 10.1.1.), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року N 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок згідно з Податковим кодексом України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Так, відповідно до п. 8.3. ст. 8 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення) до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Тобто безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, і транспортного податку) віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону Про місцеве самоврядування в Україні та ст. 143 Конституції України.

Згідно з п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 Податкового кодексу України).

При цьому згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Приписи п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України визначають, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

З аналізу наведених норма вбачається, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. При цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відтак, є аргументованим покликання апелянта на те, що відповідно ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається з 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. В даному випадку плановим періодом є 2016 рік, а бюджетним 2017 рік.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року по справі № 807/1353/16 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області від 29 червня 2016 року за № 2102-13.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1157 гривень 54 коп. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ в Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І.Запотічний

судді О.І.Довга

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 05.04.2017 року.