Справа № 219/9281/16-а
Суддя: Давидовська Т. В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/9281/16-а
Провадження № 6-а/219/4/2017
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А

Іменем України

04 квітня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1

про зміну способу та порядку виконання постанови

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, Заявник) звернувся до суду зі заявою про зміну способу та порядку виконання постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року у справі №219/9281/16-а в частині стягн6ення на його користь судового збору в розмірі 551, 20грн. відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України та ст..3 Закону України «про гарантії держави щодо виконання судових рішень» шляхом списання цих коштів з рахунку державного органу Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Фонд), а вразі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що постановою державного виконавця від 08 грудня 2016 року виконавчий лист №219/9281/16-а, виданий 01 грудня 2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області щодо стягнення з Фонду судового збору в розмірі 551, 20грн., повернуто без прийняття до виконання з посиланням на те, що Фонд є органом державної влади. Дані обставини, на думку Заявника, є такими, що ускладнюють виконання постанови суду у спосіб та порядку, передбаченому у ній.

Заявник, представник Фонду та Бахмутського міськрайонного державної виконавчої служби відділу територіального управління юстиції в у Донецькій області у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд заяви за їх відсутності, що не перешкоджає судовому розгляді згідно положень ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

З урахуванням ч.1 ст.41 КАС, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду та вирішення по суті, приходить до наступних висновків.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року у справі №219/9281/16-а за позовом ОСОБА_1 до Фонду позовні вимоги задоволено: зобов'язано Фонду здійснити перерахунок та виплачувати пенсію за віком та присуджено до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Фонду судовий збір в розмірі 551, 20 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 25 листопада 2016 року, у звязку з чим 01 грудня 2016 року був виданий виконавчий листю.

Далі постановою державного виконавця від 08 грудня 2016 року виконавчий лист №219/9281/16-а, виданий 01 грудня 2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області щодо стягнення з Фонду судового збору в розмірі 551, 20грн., повернуто без прийняття до виконання з посиланням на те, що Фонд є органом державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі Закон), мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як встановлено в судовому засіданні, сума присудженого до стягнення з Фонду судового збору в розмірі 551, 20грн. на час розгляду справи в суді не виплачена у зв'язку з тим, що постановою державного виконавця від 08 грудня 2016 року виконавчий лист №219/9281/16-а, виданий 01 грудня 2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області щодо стягнення з Фонду судового збору в розмірі 551, 20грн., повернуто без прийняття до виконання з посиланням на те, що Фонд є органом державної влади. Доказів оскарження зазначених дій державного виконавця до суду не надано.

З огляду на зазначене існують обставини, які вказують на складність виконання судового рішення протягом тривалого часу, яке не виконується.

Водночас слід зазначити, що з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон, відповідно до статті 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків державного органу, а в разі відсутності у зазначеного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, за нормами вказаного Закону судове рішення у відповідних спорах може бути виконано при зазначенні судом про стягнення з державного органу конкретної суми грошових коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначений у Порядку, затвердженому постановою КМ України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 4 Порядку №845 на органи Казначейства покладено обов'язок, зокрема, вживати заходи до виконання виконавчих документів протягом установленого строку та розглядати письмові звернення (вимоги) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів.

Відповідно до пунктів 24 та 25 Порядку № 845, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Пунктом 6 цього ж Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та п. 3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

Отже, зазначеними нормами встановлено відповідний порядок щодо виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу (Фонду). Тому за наявності такого рішення та з урахуванням зазначених норм, можна дійти висновку, що ОСОБА_1 не використано всі законні способи щодо звернення рішення до виконання, зокрема, оскарження дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документу або подання виконавчого документу безпосередньо до органу Казначейства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З урахуванням вказаного суд зазначає, що Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Водночас установлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення у встановленими раніше порядку і способом, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для їх зміни.

Посилання заявника на необхідність присудження до стягнення судових витрат на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України є юридично неспроможним і не приймаються судом уваги, оскільки за приписами ч. 1 ст. 94 КАС (в редакції Закону №484-VIII від 22 травня 2015 року), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, тобто Фонду.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 263 КАС, суд

ухвалив :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року у справі №219/9281/16-а в частині стягнення на його користь судового збору в розмірі 551, 20грн. шляхом списання цих коштів з рахунку державного органу Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, а вразі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо її не буде оскаржено у строк, передбачений для оскарження останньої. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська