Справа № 804/332/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 січня 2017 р. Справа № 804/332/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Царікової О.В.,

секретаря судового засідання: Безрученко К.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Артемова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про:

- скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації (ліквідації) Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича про визнання договору №005-03503-120215 від 12.02.2015 нікчемним, що оформлено наказом № 813 від 16.09.2015 та повідомленням від 23.09.2015 № 8821/2786;

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення адміністрації (ліквідації) Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 25.02.2015 № 013-03521-250215;

- зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального Реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду.

В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що 25 лютого 2015 між позивачем та Публічним акціонерним товариством "ДЕЛЬТА БАНК" (далі - ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК") укладено договір банківського вкладу на суму 5000,00 доларів США. Даним договором встановлено, що вклад залучається на строк з моменту зарахування по 27 березня 2015 року. Але повернути грошові кошти з депозиту та проценти по договору по закінченню терміну, на який укладено договір, вкладнику - позивачу не вдалося. Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 жовтня 2015 прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб. Однак, всупереч ст.ст. 26, 27 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та пунктів 3-4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами від 09.08.2012 №14 позивач як вкладник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» так і не був включений до Загального реєстру вкладників ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Позивач вважає, що у відповідача відсутні будь-які підстави для не включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року (суддя Павловський Д.П.) відкрито провадження у адміністративній справі № 804/332/16 та призначено її до розгляду на 04 лютого 2016 року .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року адміністративна справа №804/332/16 прийнята до провадження судді Царікової О.В. та її призначено до розгляду на 20.01.2017.

На розгляд судом поставлено питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, з огляду на те, що вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача розгляд означеного клопотання поклав на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами ч.2 ст.17 КАС України, до компетенції адміністративних судів відносяться та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Частиною 3 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-ХІІ передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, ст.1 Закону "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті 6 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає підвідомчість справ господарським судам, суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону №4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зважаючи на те, що банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним, на думку суду, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна позиція також була висловлена Верховним Судом України у постанові від 15.06.2016 (справа №21-286а16).

Частиною першою статті 244-2 КАС України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведена норма також кореспондується з приписами ч.2 ст.161 КАС України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Судом враховано, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до категорії неплатоспроможних» банк віднесено до категорії неплатоспроможних, у звязку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким 03.03.2015 було запроваджено тимчасову адміністрацію.

02.10.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

02.10.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнто рішення № 181 "Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатору", згідно якої з 05.10.2015 розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова В.В. строком на 1 рік до 04.10.2017.

З огляду на той факт, що 02.10.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги мають розглядатися в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 157, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі № 804/332/16 за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити позивачу, що заявлений спір має розглядатись в порядку господарського судочинства.

Додатково роз'яснити, що повторне звернення тієї ж самої особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядки та строки, зазначені в ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Повний текст ухвали складений 24 січня 2017 року.

Суддя О.В. Царікова