Справа № 808/478/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року ( 15 год. 24 хв.)Справа № 808/478/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сірик К.Л.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто»

до: Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про: визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

10.02.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» (далі позивач, ТОВ «Альянс-Авто») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач) в якому позивач , з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №15 від 11.01.2017 на суму 1600 грн., постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №16 від 11.01.2017 на суму 32000 грн.

Ухвалою суду від 13.02.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №808/478/17, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 27.02.2017.

У звязку із перебуванням судді на лікарняному, судове засідання призначене на 27.02.2017 не відбулося. Розгляд справи перенесено на 10.03.2017.

Провадження у справі неодноразово зупинялось за клопотанням представника позивача для надання додаткових доказів по справі.

05.04.2017 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 05.04.2017 на підставі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою Камертон.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та додаткових поясненнях від 05.04.2017. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач неправомірно призначив перевірку позивача, оскільки Законом України від 28.12.14 р. № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" протягом 2015, 2016 року контролюючим органам заборонено проводити перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік без наявності дозволу Кабінету Міністрів України, рішення суду або наявності підстав, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Враховуючи відсутність перелічених підстав вважає, що перевірка відбулась в період мораторію на її проведення. Окрім того, посилається на порушення порядку її проведення. Оскаржувані постанови відповідача від 11.01.2017 та викладені в них висновки вважає протиправними та такими, що винесені не у відповідності до норм чинного законодавства та підлягають скасуванню. Так з наданого направлення, підставою для перевірки є питання оплати праці при звільнені, в той час як підставами для винесення постанов про накладення штрафу стали виявлені порушення в веденні штатного розкладу з переліченням посад та їх запланований фонд оплати праці. Щодо фактів виявлених порушень зазначає, що відповідачем до перевірки були відібрані штатні розклади не введені в дію актом роботодавця або наказом директора, а що використовувались як чернетки з суперечливими даними щодо кількості працівників та з невірними розрахунками. При цьому документи про фактичну оплату праці, трудові книжки не вимагалися та не перевірялися, хоча і надавалися з боку підприємства. Висновки перевіряючого були зроблені саме на порушеннях порядку ведення трудових книжок та системи оплати праці та тарифних сіток. Безпідставність виявлених порушень пояснює наявністю оригіналів документів, належним чином оформлених та затверджених, що були в наявності на момент проведення перевірки, проте проігноровані перевіряючим. Відтак прийняті постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11.01.2017 підлягають скасуванню. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених в наданих запереченнях від 27.02.2017. В обґрунтування заперечень посилається на те, що мораторій на проведення перевірок, встановлений Законом України від 28.12.2014 № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", поширюється на перевірки, які проводяться контролюючими органами Державної фіскальної служби України. Враховуючи, що відповідач не є органом Державної фіскальної служби України, перевірка проведена в межах наданих повноважень. В свою чергу, обмеження у відповідності до Закону України №76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» діяли протягом січня-червня 2015 року, а тому не можуть поширюватись на перевірку у 2016 році. Враховуючи відсутність зі сторони позивача зауважень під час отримання направлення на проведення перевірки та допуску перевіряючого на підприємство, вважає безпідставними доводи з приводу мораторію. Стосовно виявлених порушень зазначає, що тарифна сітка у позивача не сформована з урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів) відносно медика, механіка КПП, у яких заробітна плата встановлена в мінімальному розмірі на рівні зі сторожем, який не є кваліфікованим працівником, а відноситься до категорії робітників, а також відносно головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, у яких встановлений однаковий оклад в розмірі 1900 грн., а ступінь відповідальності на посадах суттєво відрізняється, що є порушенням норм законодавства України про працю. Окрім того, штатним розкладом підприємства на грудень 2016 року, який затверджено директором підприємства, передбачена посада «медик» та «механік КПП», яка відсутня у Національному класифікаторі України ДК 003:2010. Наявність обох вказаних порушень була підтверджена штатним розписом позивача від 29.11.2016. Керуючись вищевикладеним, вважає, що відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень у відповідності до чинного законодавства України, а позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, з 13.12.2016 по 20.12.2016 на підставі листа Державної служби України з питань праці від 22.07.2016 №7738/4/41-ДП-16 (а.с.62), звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №8521/04 від 24.11.2016 (а.с.61), наказу Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 05.12.2016 №1697 (а.с.31) та направлення на перевірку від 12.12.2016 №1230 (а.с.31а) посадовою особою відповідача було проведено позапланову перевірку ТОВ «Альянс-Авто» (), що знаходиться за адресою: вул. Чумаченка, 13-а, м. Запоріжжя, 69104.

За результатами перевірки позивача, 20.12.2016 складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 08-03-005/1177 (а.с.32-32).

Відповідно до вказаного акту перевірки позивачем встановлено наступні порушення:

- п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок: штатним розкладом підприємства на грудень 2016 року, який затверджено директором підприємства, передбачена посада «медик» та «механік КПП», яка відсутня у Національному класифікаторі України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженому Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.07.2010 №327.

- ст.96 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), а саме: штатним розкладом підприємства з грудня 2016 року встановлені посадові оклади: медику, механіку КПП, диспетчеру та сторожу на рівні мінімальної заробітної плати у розмірі 1600 грн.; головному бухгалтеру та начальнику відділу кадрів на одному рівні у розмірі 1900 грн. Тобто, посадовий оклад некваліфікованого працівника (сторожа) та посадовий оклад медика, механіка КПП та диспетчера (як фахівців) встановлено на рівні мінімальної заробітної плати. Проте, така тарифна ставка застосовується для оплати простої праці, яка не потребує будь-якої кваліфікації робітника, а посадові оклади начальника відділу кадрів (керівника, який забезпечує керівництво підрозділом) та головного бухгалтера (керівника, який здійснює загальне функціональне керівництво підприємством) встановлено штатним розкладом підприємства без урахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Пояснень, зауважень, або заперечень щодо проведеної перевірки та складеного акту перевірки керівником підприємства позивача не було надано (а.с.33), акт перевірки підписано та один примірник вручено головному бухгалтеру ОСОБА_4 (а.с.33 зворот).

У зв'язку з виявленими порушеннями, які зафіксовано в акті перевірки від 20.12.2016, 23.12.2016 головним державним інспектором Стрілець А.А. на ім'я заступника начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5 подано службову записку з проханням прийняти рішення щодо розгляду справи про накладення фінансового штрафу згідно ст.265 КЗпП України (а.с.34).

У зв'язку з виявленими порушеннями 20.12.2016 відповідачем також винесено припис № 08-03-005/1177-0593 про усунення виявлених порушень (а.с.11).

29.12.2016 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5 прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача (а.с.35).

На підставі прийнятого рішення 30.12.2016 листом №08/03.5-06/6106 позивача повідомлено про розгляд справи 11.01.2017 о 14-30 год. (а.с.36).

Повідомлення про розгляд справи надіслано позивачу рекомендованим листом 31.12.2016 (а.с.37).

Листом від 04.01.2017 позивач надав підтверджуючі документи на 46 аркушах про виконання вимог припису від 20.12.2016, які отримані відповідачем 10.01.2017 (а.с.12-13).

11.01.2017 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №15 в розмірі 1600 грн. (за порушення п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників) та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №16 в розмірі 32000 грн. (за порушення ст.96 КЗпП України) (а.с.39-40).

Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами направлено рекомендованим листом з повідомленням 12.01.2017, які отримано позивачем 02.02.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 12.01.2017 та фіскальним чеком від 12.01.2017 (а.с.42).

Вважаючи постанови про накладення штрафу №15,16 від 11.01.2017 протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони субєкта владних повноважень.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити таке.

Функція управління з питань праці в Україні здійснюється Державною службою України з питань праці (далі - Держпраці). Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики до повноважень якої належить реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятості населення та законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Таким чином, питання державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю входять до компетенції Держпраці.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держпраці у Запорізькій області затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 № 8, Головне управління Держпраці у Запорізькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Право проведення перевірок мають посадові особи (інспектори) Держпраці та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Безпосередньо повноваження, спрямовані на реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю здійснюють державні інспектори управління з питань праці.

Основним нормативним актом при проведенні останніми перевірок господарюючих суб'єктів та з метою впорядкування організації та здійснення державного нагляду та контролю органами Державної служби України з питань праці наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390 затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (далі Наказ №390).

У відповідності до п. 1 Наказу № 390 порядок встановлює процедуру проведення перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених, зокрема Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-1V та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-ІV.

У відповідності до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Держпраці та Головне управління Держпраці у Запорізькій області у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також положеннями.

Право на проведення перевірок додержання вимог законодавства про працю закріплено й у посадовій інструкції та у службовому посвідченні посадової особи Держпраці або її територіального органу.

Частиною 2 Наказу №390 встановлено право посадових осіб Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обовязків мають повноваження державного інспектора з питань праці, на проведення перевірок.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (ч.3 Наказу №390).

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнобовязкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів (ч.3 Наказу №390).

Як вбачається з матеріалів справи позапланова перевірка була проведена на підставі інформації, отриманої від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №8521/04 від 24.11.2016 (а.с.61). В свою чергу згода на проведення перевірки надана листом Державної служби України з питань праці від 22.07.2016 №7738/4/41-ДП-16 про виконання заходів щодо координації спільних дій по виявленню фактів використання праці неоформлених працівників (а.с.62).

В судовому засіданні також встановлено, що згідно направлення на проведення перевірки №1230 від 12.12.2016 підставою було звернення юридичної особи, хоча направлення містить помилкове зазначення про звернення фізичної особи (а.с.31а).

За результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнобовязкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства (ч.7 Наказу №390).

Відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V передбачено, що за результатами кожної перевірки обов'язково складається акт перевірки, а в разі виявлення порушень законодавства про працю - припис щодо їх усунення. Акт - документ, складений посадовою особою Головного управління, що підтверджує будь-які встановлені факти порушення законодавства про працю. Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис про усунення порушення законодавства про працю є індивідуальним актом та не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис підлягає обов'язковому виконанню суб'єктом господарювання з письмовим повідомленням про вжиті ним в установлений термін заходи. Інспектор має право приписати вимогу щодо приведення самого факту відповідно до вимог законодавства про працю.

Судом встановлено, що позивачем при проведенні перевірки виконані приписи вищевказаних норм.

28.12.2014 Верховною Радою України прийнято два закони: Закон України № 76 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі Закон № 76) та Закон України № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі Закон № 71), норми яких встановлюють обмеження щодо проведення перевірок субєктів господарювання контролюючими органами.

Так, відповідно до п.8 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 76 установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

В свою чергу, п.3 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 71 визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

На переконання суду норми Закону № 76, зокрема щодо обмежень у проведенні перевірок, є загальними та стосуються всіх контролюючих органів. Тоді як норми Закону № 71, у процитованій частині, є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

Таким чином, суд приходить до висновку, що на діяльність щодо проведення перевірок відповідачем розповсюджувалась заборона, встановлена Законом № 76 протягом січня-червня 2015 року.

Отже, суд дійшов висновку, що починаючи з 01.07.2015 обмеження на здійснення перевірок територіальними органами Державної служби України з питань праці не застосовується.

Щодо посилань представника позивача про порушення відповідачем строків винесення за наслідками проведеної перевірки постанов про накладення штрафу.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2013 №509 (далі Порядок).

У відповідності до п.3 Порядку уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Як свідчать матеріали справи, 29.12.2016 (тобто в межах строку, визначеного п.3 Порядку) заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5 прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача. Рішення про розгляд справи про накладення штрафу не направляється роботодавцю і є внутрішнім документом Головного управління в процедурі накладення штрафу.

На підставі прийнятого рішення 30.12.2016, за 10 днів до дати розгляду справи, позивача листом №08/03.5-06/6106 повідомлено про розгляд справи 11.01.2017 о 14-30 год. Повідомлення про розгляд справи надіслано рекомендованим листом 31.12.2016 як того вимагає Порядок (п.6), що підтверджується фіскальним чеком (а.с.37).

11.01.2017 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_5, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю (ст. 96 КЗпП України), винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №15 та №16.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що доводи представника позивача щодо відсутності у відповідача підстав для проведення позапланової перевірки, порушень процедури її проведення та порушення строків розгляду справи про накладення штрафів є безпідставними.

Поряд з цим суд погоджується з позицією позивача щодо відсутності порушень чинного законодавства, які зафіксовані актом перевірки від 20.12.2017 та, як наслідок протиправності постанов №15,16 від 11.01.2017 про накладення штрафів уповноваженими посадовими особами на загальну суму 33600 грн.

Як вбачається з матеріалів акту перевірки від 20.12.2016 посадовими особами відповідача були виявлені порушення позивачем норм трудового законодавства України, зокрема норм ст. 96 КЗпП України та п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

У відповідності до ст.96 КЗпП України, системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.

Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).

Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або органом, уповноваженим власником, згідно з професійними стандартами (кваліфікаційними характеристиками) за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

За висновками перевірки, тарифна сітка у позивача не сформована з урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів) відносно медика, механіка КПП, у яких заробітна плата встановлена в мінімальному розмірі на рівні зі сторожем, який не є кваліфікованим працівником, а відноситься до категорії робітників, а також відносно головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, у яких встановлений однаковий оклад в розмірі 1900 грн., а ступінь відповідальності на посадах суттєво відрізняється, що є порушенням норм законодавства України про працю.

Такі висновки були зроблені перевіряючим на основі аналізу штатного розпису підприємства від 29.11.2016 у відповідності до якого заробітна плата механіка КПП та медика складає 1600 грн. (а.с.41)

За поясненнями представника позивача, висновки перевірки базуються на аналізу документа - штатного розпису, який використовувався на підприємстві в якості чернетки, з суперечливими даними щодо кількості працівників та не вірними розрахунками. Оригінал штатного розпису перевіряючий відмовився отримувати.

Як пояснила в ході судового засідання представник відповідача ОСОБА_3, яка проводила перевірку, після отримання від позивача пакета документів вона складала акт перевірки поза територією ТОВ «Альянс-Авто».

Після отримання позивачем припису від 20.12.2016, супровідним листом від 04.01.2017 позивачем направлено до відповідача пакет підтверджуючих документів, серед яких затверджений належним чином штатний розпис від 29.11.2016, розроблений начальником ВК ОСОБА_6, погоджений головним бухгалтером ОСОБА_7 та затверджений директором ОСОБА_8, який був в наявності на момент проведення перевірки.

За наданими поясненнями представника позивача, за результатами проведеної попередньої перевірки відповідача у квітні 2016 році перевіряючими було звернуто увагу на необхідність коригування штатного розпису товариства в частині вірного зазначення посад працівників та посадових окладів.

Товариством розроблено проект штатного розпису, що вводився в дію з грудня 2016 року, який надалі було покладено в основу нової версії шатного розпису.

За твердженнями представника позивача, перевіряючим було досліджено саме чернетку нового штатного розпису та проігноровано оригінал, що був в наявності на момент перевірки.

Суд зазначає, що штатний розпис від 29.11.2016 (а.с.41), який використовував відповідач при проведенні перевірки, містить суперечливі дані щодо кількості працівників та не вірними розрахунками. Так, кількість штатних одиниць за розписом складає 128, а місячний фонд заробітної плати 221790грн. В той час, як директором підприємства в даному розписі затверджено штат у кількості 103 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 152350грн.

Оригінал штатного розпису товариства від 29.11.2016 (а.с.90), наданий позивачем, який вводиться в дію з 01 грудня 2016 року, містить запис про 129 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати у розмірі 212235грн.

З цього приводу слід зазначити, що штатний розпис є внутрішнім нормативно-правовим документом підприємства, установи, організації, який у зведеному вигляді фіксує розподіл праці між працівниками; закріплює структурний та чисельний склад працівників і місячний фонд заробітної плати; конкретизує перелік посад і професій; встановлює розмір основної заробітної плати щодо конкретної посади, професії, а також розмір надбавок, якщо це передбачено положенням про оплату праці.

Саме на підставі штатного розпису, як і Правил внутрішнього трудового розпорядку та посадових (робочих) інструкцій, власник або уповноважений ним орган приймає рішення з кадрових питань, зокрема щодо прийняття громадян на роботу, переведення працівників на іншу роботу, визначення посадового окладу, тарифної ставки (окладу) конкретного працівника відповідно до його посади (кваліфікації). А кадрова служба здійснює добір персоналу, оформляє відповідні кадрові документи, у т. ч. накази про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, встановлення надбавок (доплат), аналізує якісний склад працівників і вносить пропозиції щодо його поліпшення, в установленому порядку готує облікову та інформаційно-довідкову документацію, відповідну статистичну звітність.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України штатний розпис на підприємстві розробляється самостійно. Порядок і норми щодо складання штатного розпису, за виключенням бюджетних установ та організацій законодавчо не врегульовано.

Розроблення штатного розпису має здійснюватися на основі затверджених структури підприємства і чисельності його працівників, положення про оплату праці (як правило, є додатком до колективного договору) та з урахуванням вимог нормативно-правових актів, зокрема, Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, Національного класифікатора України «Класифікатор професій» ДК 003:2005, випусків Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників.

Штатний розпис, як правило, складають у цілому по підприємству і затверджують на кожний календарний рік до його початку.

Обмеження щодо кількості та періодичності змін до штатного розпису протягом року законодавством не передбачено.

Штатний розпис складається у довільній формі (оскільки вона не регламентується жодним нормативним документом) і оформлюється на чистих аркушах паперу формату А4. Він містить такі складові: гриф затвердження, заголовок, текст.

В ході судового розгляду справи позивачем надано до огляду оригінал штатного розпису від 29.11.2016, що введений в дію з 01.12.2016 та наказ №126/1-п від 30.11.2016 про штатний розпис на грудень місяць (а.с.89-90). Штатний розпис складено начальником ВК ОСОБА_6, погоджено бухгалтером ОСОБА_7 та затверджено директором ОСОБА_8

Перелічені посади, зокрема ті, щодо запису яких у перевіряючого виникли сумніви, зазначені у відповідності до «Класифікатору професій ДК 003:2010», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327 Національного класифікатору України «Класифікатор професій»: сестра медична, механик. Посадові оклади встановлені з урахуванням норм ст.96 КЗпП України, на виконання наказу директора ТОВ «Альянс-Авто» від 30.11.2016 №126/1-п.

Наданий документ складений на аркуші паперу формату А4, містить гриф затвердження, заголовок, текст, підписи посадових осіб та печатки підприємства.

Враховуючи те, що на підприємствах приватного сектору штатний розпис складається в довільній формі, оскільки така форма не регламентується жодним нормативним документом, у суду не має підстав вважати поданий документ не дійсним.

Стосовно посилань про порушення позивачем п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженого наказом Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), слід зазначити наступне.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п.1.1. Інструкції №58).

Перевіркою було встановлено порушення позивачем норми п.2.14 Інструкції № 58, у відповідності до якої у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

В судовому засіданні судом оглянуті оригінали трудових книжок ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Матеріали справи містять засвідчені копії трудової книжки серії АХ №376254 ОСОБА_9, що з 01.04.2013 був прийнятий до штату ТОВ «Альянс-Авто» на посаду «механік КПП». У відповідності до запису № 4 від 04.07.2016 «в зв'язку із прийняттям нового штатного розпису на ІІІ квартал 2016 виправити должность на механік». Також трудову книжку серії БТ-І №1665968 ОСОБА_10 із записом №17 від 04.07.2016 «в зв'язку із прийняттям нового штатного розпису на ІІІ квартал 2016 виправити должность на сестра медична» (а.с.99-100)

Записи скріплені печаткою підприємства та підписом керівника відділу кадрів ОСОБА_6

За приписами п.2.6 Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (п.2.9 Інструкції №58).

Вказані виправлення відповідають даним штатного розпису від 29.11.2016.

При цьому судом встановлено та не заперечується самим відповідачем, що трудові книжки працівників підприємства позивача не досліджувались при перевірці, а відповідні висновки були зроблені за результатами аналізу чернетки штатного розпису.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про безпідставність висновків перевірки в частині невідповідності штатного розпису підприємства нормам законодавства про працю України.

Згідно приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що висновки, зроблені відповідачем в акті перевірки 20.12.2016, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №15,16 від 11.01.2017, прийняті відповідачем на підставі встановлених актом порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн., що підтверджується квитанцією №QS47010001 від 03.02.2017 (а.с.3).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №15 від 11.01.2017 на суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн. та постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №16 від 11.01.2017 на суму 32000 (тридцять дві тисячі) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 13-а, ) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий