Справа № 647/421/17
Суддя: Кириленко М. О.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 647/421/17
№ провадження 2-а/647/8/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року

Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря: Крамського Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Бериславі Херсонської області адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Білоцерковського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.02.2017 року, інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР№ 306964, відповідно до змісту якої 16.02.2017 року о 11.25 години ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом SKODA Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 в Київській області, Білоцерківському районі на автодорозі Біла Церква рухався за межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар, також не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тим самим порушив п. п. 9.8, 2.1 ПДР України, за що ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. Позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними, та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР№ 306964від 16.02.2017 року про накладення адміністративного стягнення, як незаконну, з підстав, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Також, позивач пояснив, що 16.02.2017 року, він, керуючи транспортним засобом SKODA Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 в Київській області, Білоцерківському районі на автодорозі Біла Церква рухався за межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар, також не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на що інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР№ 306964, відповідно до змісту якої 16.02.2017 року о 11.25 години ОСОБА_1 порушив п. п. 9.8, 2.1 ПДР України, за що ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн.

Вважає, що дії Відповідача є протиправними, оскільки порушують його особисті права громадянина України, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 306964 від 16.02.2017 року є необгрунтованою та винесена із порушенням норм процесуального права, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений був завчасно та належним чином .

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ч.1 ст. 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ч.3 ст.288 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Згідно ст.289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У своїй позовній заяві, як на підставу в обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що не скоював даного правопорушення, доказів на підтвердження протилежного постанова не містить. Фіксація правопорушення не відбувалась, що не передбачено чинним законодавством. Крім того, при винесенні постанови відповідачем не дотримано вимоги законодавства, щодо процедури розгляду справи.

Судом встановлено, що 16.02.2017 року, інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР№ 306964, відповідно до змісту якої 16.02.2017 року о 11.25 години ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом SKODA Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 в Київській області, Білоцерківському районі на автодорозі Біла Церква рухався за межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар, також не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тим самим порушив п. п. 9.8, 2.1 ПДР України, за що ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн.

Згідно ст.245 КпАП України - завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 268 КпАП України визначає права особи, яка притягається до адміністративного порушення, а саме знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Отже, не зважаючи на місце розгляду справи особа при розгляді справи має певні права, розяснення та дотримання яких забезпечується органом, який уповноважений розглянути справу.

Відповідно до ст. 280 КпАП України - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.222 КпАП України визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КпАП України, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КпАП України, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, а саме в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КпАП України, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваній постанові наявність порушень.

По-перше, відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП),заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Однак, в порушення даної інструкції інспектор поліції не роз'яснив мені права і обов'язки, відмовив у розгляді мого клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з моєю необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Тобто, в супереч вимогам ст. 268 КУпАП, Відповідач протиправно позбавив мене такого права. А відповідно ст. 59 Конституції України "Кожен має право на правову допомогу" та відповідно до ст. 268 КУпАП: «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права».

По-друге, згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Таким чином, аналіз ст. 251 КУпАП свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

По-третє, відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис", але винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 306964 від 16.02.2017 року не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема дана постанови не містить посилання, який саме пункт Правил дорожнього руху України було порушено, а також не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

16.02.2017 року о 11.25 годин в Київській області, Білоцерківському районі на автодорозі Біла Церква, позивач, дійсно керував автомобілем SKODA Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 вимкненим ближнім світлом фар і був зупинений відповідачем, яким було повідомлено, що відповідно до п. 9.8 ПДР з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. Враховуючи відсутність в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів, порушення п. 9.8 ПДР було негайно усунуто позивачем на місці шляхом увімкнення ближнього світла фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Проте згідно підпункту Г пункту 9.1. ПДР, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом. В той же час диспозиція ч. 2 ст.122 КУпАП

передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Водночас статті 121-128, частини перша і друга статті 129, статті 139 і 140 КУпАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами. З огляду на це відповідач мав притягнути позивача до відповідальності саме за ст. 125 КУпАП.

Таким чином, відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково його притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст. 7 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій повинен пред'явити страховий поліс у випадках, передбачених законодавством. У ст. 21 ч.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вказано, що контроль за наявністю договорів страхування здійснюється лише при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Відповідно до ст.21 ч. З Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу, які регламентують випадки, коли Державтоінспекція МВС України здійснює контроль наявності договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором патрульної служби незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необгрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, з порушенням моїх законних прав, що призвело до незаконного притягнення мене до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 306964 від 16.02.2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122, ст.126 - закриттю у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а саме за диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В порядку ст.94 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 72, 86, 94, 102, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 258, 264, 268, 276, 280 КпАП України, ст.ст.33, 222, 245, 254, 256, 258, 268, 276, 280, 288, 289 КпАП України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 306964 від 16.02.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ст.126 КпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Кириленко