Справа № 826/5743/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2017 року № 826/5743/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києва
проскасування рішення від 03.11.2015,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування рішення №26445/10/26-55-15-06 від 03.11.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було неправомірно визнано податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за серпень 2015 року неподаною з підстав недостовірності місцезнаходження (місця проживання) платника податків, зазначеного в ній, оскільки місцезнаходження позивача у податковій декларації було вказано вірно та відповідає місцезнаходженню позивача, яке міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача через канцелярію суду подав заперечення. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що за результатами проведених заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження позивача, встановлено відсутність позивача за місцезнаходження, зазначеним у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року, що підтверджується актом про відсутність місцезнаходження за юридичною адресою та не можливістю вручення запиту від 25.08.2015.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД" отримало лист від Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві №21635/10/26-55-15-06 від 25.09.2015, яким було повідомлено, що подана податкова звітність з ПДВ, надіслана засобами телекомунікаційного зв'язку, a саме: декларація з ПДВ за серпень 2015 року з відповідними додатками до неї (реєстраційний номер № від 19.09.2015), заповнена з порушенням вимог складання податкової звітності, зазначених в ст. 46 - 48.3 Податкового Кодексу України, наказі Державної податкової адміністрації України від 14.06.2012 №516 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України», а саме: невідповідність норм та змісту відповідного податку. У зв'язку з вищевикладеним та керуючись п.48.7 ст. 48 тап.49.11 ст. 49 Податкового Кодексу України, податкова звітність складена з порушеннями, не вважається податковою декларацією. Тому запропоновано надати нову податкову звітність з податку на додану вартість за відповідний звітний період складену належним чином.

30.10.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД" повторно направило до відповідача засобами електронного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року із додатком 1 (розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість) та додатком 5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів), яка відповідно до квитанції № 2 від 30.10.2015 була отримана податковим органом із присвоєнням реєстраційного номеру .

Державна податкова інспекція у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві листом №26445/10/26-55-15-06 від 03.11.2015 повідомила товариству з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД" про те, що подана податкова звітність з ПДВ, надіслана засобами телекомунікаційного зв'язку (E-mail), a саме: декларація з ПДВ за серпень 2015 року з відповідними додатками до неї (реєстраційний номер № від 30.10.2015), заповнена з порушенням вимог складання податкової звітності, зазначених в ст. 46 - 48.3 Податкового Кодексу України, наказі Державної податкової адміністрації України від 14.06.2012 №516 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України», а саме: невідповідність норм та змісту відповідного податку. У зв'язку з вищевикладеним та керуючись п.48.7 ст. 48 тап.49.11 ст. 49 Податкового Кодексу України, податкова звітність складена з порушеннями, не вважається податковою декларацією. Тому запропоновано надати нову податкову звітність з податку на додану вартість за відповідний звітний період складену належним чином.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД", не погоджуючись з такою позицією контролюючого органу, звернулось з відповідним позовом до суду.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з вимогами пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з пунктами 48.1 та 48.2 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІІ (набрав чинності 01.01.2015) були внесені змін до Податкового кодексу України, зокрема пункт 49.4 доповнено абзацом другим такого змісту: "Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством".

Відповідно до пункту 49.15 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити обов'язкові реквізити, зокрема: місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

Пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

З аналізу наведених норм Податкового кодексу України, вбачається, що відмовити у прийнятті податкової декларації податковий орган може лише за умови, коли форма податкової декларацій не містить обов'язкових реквізитів, у такому випадку податковий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідач в листі №26445/10/26-55-15-06 від 03.11.2015 зазначає, що причиною не визнання податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року є недотримання статей 46 - 48.3 Податкового Кодексу України, а саме: невідповідність норм та змісту відповідного податку.

Суд звертає увагу, що пункт 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, яким встановлені обов'язкові реквізити, що повинна містити податкова декларація, не містить такого положення, як «невідповідність норм та змісту відповідного податку».

Таким чином, лист №26445/10/26-55-15-06 від 03.11.2015 про відмову у прийнятті податкової декларації не містить конкретної причин такої відмови, що свідчить про недотримання відповідачем вимог пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України.

В письмових запереченнях на позовну заяву, позиція відповідача ґрунтується на тому, що в податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року зазначено недостовірну інформацію стосовно місцезнаходження (місцепроживання) платника податків.

Згідно з пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" встановлено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до абзацу 7 частини другої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що інформація щодо місцезнаходження юридичної особи, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вважається достовірною до внесення до нього відповідних змін.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 07.04.2016 місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД" є місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 37-Б.

Таким чином, твердження відповідача про те, що позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2015 року зазначено недостовірну адресу, оскільки відповідно до акта про відсутність місцезнаходження за юридичною адресою та не можливістю вручення запиту від 25.08.2015 ТОВ "ДУАЛКОМ ЛТД" за юридичною адресою не знаходиться, не відповідає дійсності та є необґрунтованим з огляду на те, що належним доказом незнаходження юридичної особи за адресою місцезнаходження внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців є внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

Відповідачем належних та допустимих доказів відсутності позивача за своєю юридичною адресою суду не надано.

Позивачем в графі 6 (податкова адреса) податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2015 року зазначено адресу: Київ, вул. Кіквідзе, б. 37 Б.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року зазначено достовірну адресу місцезнаходження.

Таким чином, відповідачем було неправомірно не визнано податковою декларацією податкову звітність з податку на додану вартість за серпень 2015 року з реєстраційним № , а, відтак, позовна вимога про визнання відмови протиправною підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи встановлення протиправності відмови відповідача щодо прийняття податкової декларації позивача з податку на додану вартість за серпень 2015 року та положення пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що для повного захисту прав та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати прийнятою вищенаведену податкову декларацію.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про відмову у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД" з податку на додану вартість за серпень 2015 року, оформлене у вигляді листа-повідомлення «Про надання інформації» № 26445/10/26-55-15-06 від 03.11.2015 щодо не визнання як податкової декларації податкової звітності Товариства з ПДВ за серпень 2015р.

3. Вийти за межі позовних вимог та вважати прийнятою податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року з реєстраційним номером , подану товариством з обмеженою відповідальністю "ДУАЛКОМ ЛТД" засобами телекомунікаційного зв'язку, у день її фактичного отримання контролюючим органом: 30 жовтня 2015 року.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов