Справа № 809/329/17
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. справа № 809/329/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лучко О.О.,

за участю при секретарі Волочій Л.І.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до відповідача: Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.10.2016,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.10.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що 13.10.2016 року відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності перевірки подання податкової декларації з податку на додану вартість за період з березня 2015 року по березень 2016 року, за результатами якої винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2016 року, яким позивачу визначено штраф в розмірі 12240 грн. з тих підстав, що ФОП ОСОБА_3 порушено терміни своєчасності подачі податкової декларації з податку на додану вартість протягом термінів, визначених пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України. Зазначила, що податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2016 року позивачем оскаржено до Надвірнянської оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області, однак рішеннями від 27.12.2016 року і 17.02.2017 року про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення залишено без змін. Пояснила, що 01.09.2014 року ОСОБА_3 призупинила підприємницьку діяльність, не проводила господарську діяльність, а тому показників, які підлягають декларуванню немає. Враховуючи наведене, позивач не зобов`язаний подавати податкові декларації з податку на додану вартість та відповідно терміни подачі податкової декларації не поширюються. На підставі наведеного позов просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у письмовому запереченні. Суду пояснив, що Надвірнянською оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкових декларацій з податку на додану вартість суб`єкта господарювання ОСОБА_3 (акт від 13.10.2016 року №882/13-)), якою встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 вимог пп.49.18.1 п.49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме: порушено терміни своєчасності подачі податкової декларації з податку на додану вартість. Зазначив, що в єдиному реєстрі податкових накладних на покупця ОСОБА_3 продавцем ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Надвірнянський РЕМ зареєстровано податкові накладні за кожен місяць починаючи з лютого 2015 року по березень 2016 року. Крім того, вказав на те, що у позивача як платника податку на додану вартість виникали суми від`ємного значення ПДВ в кожному місяці, а тому ОСОБА_3 зобов`язана була подавати податкові декларації. На підставі наведеного в задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 29.03.1996 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, а також є платником податку на додану вартість з 27.04.2000 року.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, 13.10.2016 року у приміщенні Надвірнянської оДПІ проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за звітний податковий період з березня 2015 року по березень 2016 року з питань своєчасності подачі податкової декларації з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт №882/13- від 13.10.2016 року (а.с. 9-11).

Даною перевіркою встановлено порушення підприємством вимог пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, а саме: порушення термінів своєчасності подачі податкової декларації з податку на додану вартість.

На підставі даного акту перевірки Надвірнянською оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2016 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12240 грн. (а.с. 17).

Позивач, не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № від 27.10.2016 року, 04.11.2016 року та 03.01.2017 року оскаржила його в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги ОСОБА_3 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийнято рішення від 27.12.2016 року №3816/10/09-19-10-04-14 та рішення від 17.02.2017 року №2395/5/99-99-11-02-01-14, якими залишено скарги без розгляду.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного регулювання спірних правовідносин.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Згідно із п.46.1. ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобовязаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають обєкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України).

Згідно із п.п.49.18.1 та п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом. Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (п.201.14 ст.201 ПК України).

Згідно із п.200.4 ст.200 ПК України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобовязаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обовязок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Стосовно тверджень позивача про те, що в зв`язку з призупиненням з 01.09.2014 року здійснення підприємницької діяльності у неї за період з березня 2015 року по лютий 2016 року були відсутні показники, які підлягали декларуванню, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_3 є роздрібна торгівля пальним (а.с.68,69).

31.08.2012 року між ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір №756 про постачання електричної енергії, згідно умов якого ПАТ «Прикарпаттяобленерго», постачальник, продає, а ФОП ОСОБА_3, споживач, оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії, яка постачається на об`єкт автозаправну станцію, що знаходиться в м.Надвірна, вул.Грушевського, 65 (а.с.79-89).

При цьому, згідно з довідкою Надвірнянської оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області №262/8/09-09-13-014/48 від 22.03.2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрована як платник податку на додану вартість (а.с.112).

З наданого в судовому засіданні представником відповідача витягу з Єдиного реєстру податкових накладних вбачається, що в даному реєстрі на покупця ФОП ОСОБА_3 продавцем ПАТ «Прикарпаттяобленерго» (філія Надвірнянський РЕМ) зареєстровано наступні податкові накладні: №281/30 від 20.02.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 05.03.2015р.), №751/30 від 30.04.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 07.05.2015 р.), №652/30 від 30.05.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 05.06.2015 р.), №820/30 від 30.06.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 14.07.2015 р.), №544/30 від 30.07.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 12.08.2015 р.), №741/30 від 31.08.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 04.09.2015 р.), №695/30 від 30.09.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 06.10.2015р.), №892/30 від 31.10.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 06.11.2015 р.), №784/30 від 30.11.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 07.12.2015 р.), №1013/30 від 31.12.2015 р. (зареєстрована в реєстрі 12.01.2015 р., №739/30 від 31.01.2016 р. (зареєстрована в реєстрі 13.02.2016 р.), №873/30 від 29.02.2016 р. (зареєстрована в реєстрі 09.03.2015 р.), №842/30 від 31.03.2016 р. (зареєстрована в реєстрі 07.04.2016 р.) (а.с.71-72).

Вказані податкові накладні містять суми ПДВ, що є підставою для включення цих сплачених сум до складу податкового кредиту.

Відтак, позивач, подавши 17.05.2016 року податкові декларації з ПДВ за період з березня 2015 року по лютий 2016 року з нульовими показниками, допустила порушення строків своєчасності подання податкової декларації з ПДВ за вказані податкові періоди.

З приводу доводів представника позивача про те, що ФОП ОСОБА_3 з 01.09.2014 року призупинила свою підприємницьку діяльність та не проводила господарську діяльність, а тому у зв»язку з відсутністю показників такої діяльності не повинна була подавати податкові декларації, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 розділу III наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» N 966 від 23.09.2014 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) декларація 0110 подається платником за звітний період незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Крім того, ПАТ «Прикарпаттяобленерго» (філія Надвірнянський РЕМ) як постачальник послуг позивачу, платнику ПДВ, виписував податкові накладні, як впливали на формування податкової звітності даних контрагентів. При цьому суд враховує, що позивачу не було анульовано реєстрацію платника ПДВ.

Твердження представника позивача про те, що вказані послуги по постачанню електроенергії не використовувалися ФОП ОСОБА_3 в господарській діяльності, а тому вартість отриманих послуг позивач не могла відносити до податкового кредиту, суд не приймає до уваги, оскільки постачання послуг здійснювалось за місцем господарської діяльності позивача - на автозаправну станцію, а договір з постачальником електроенергії укладено позивачем саме як фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля пальним.

За таких обставин, суд вважає правомірним застосування відповідачем штрафних санкцій до позивача за подання податкових декларацій з податку на додану вартість за період з березня 2015 року по березень 2016 року з порушенням встановленого граничного строку подання таких декларацій.

Крім того, стосовно тверджень позивача про те, що відповідачем неправомірно застосовано штраф згідно податкового повідомлення-рішення № від 27.10.2016 року, оскільки була відсутня повторність діяння, суд зазначає, що за результатами проведеної відповідачем камеральної перевірки несвоєчасно податної податкової декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб (акт № 129 від 10.03.2016 року) податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.03.2016 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 170 грн. (а.с.65).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167

Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 10.04.2017.