Справа № 820/660/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 березня 2017 р. № 820/660/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Харківського національного університету внутрішніх справ
провизнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ, яка полягає у не проведенні розрахунку з ОСОБА_1 в день звільнення із органів внутрішніх справ, - 06.11.2015 року;

- стягнути з Харківського національного університету внутрішніх справ (61080, м.Харків, пр. Льва Ландау, буд.27) на користь ОСОБА_1 заробіток за весь час затримки розрахунку з 07.11.2015 р. по 03.11.2016 р. в розмірі - 35964,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ № 205 о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено зі служби за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів). Між тим, в день звільнення не було проведено всіх необхідних розрахунків, а саме: не було виплачено одноразову грошову (вихідну) допомогу, передбачену чинним законодавством, а проведено частину виплати 31.03.2016 року в сумі 9299,27 грн. та в листопаді 2016 року в сумі 21697,31 грн. Позивач вважає дії відповідача в частині невиплати в день звільнення одноразової грошової допомоги такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому вважає, що має право на виплату суми середнього заробітку за час затримки такого розрахунку.

Позивач прибув в судове засідання та склав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглядати справу в порядку письмового провадження та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Харківського національного університету внутрішніх справ, позов не визнав, прибув у судове засідання, склав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. (а.с.60).

У письмових запереченнях на позов (а.с.30-33) зазначив, що одноразова грошова допомога, передбачена Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" нараховується та виплачується особі при звільненні Міністерством внутрішніх справ України за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Харківським національним університетом внутрішніх справ як помилково думає позивач. Таким чином, позовні вимоги необґрунтовані, протиправні, у зв'язку з чим відповідач просить суд прийняти рішення про відмову у їх задоволенні.

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1, проходив службу в органах внутрішніх справ.

Так, згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ № 205 о/с від 06.11.2015 року майора міліції ОСОБА_1, чергового коменданта комендатури відділу організації служби Харківського національного університету внутрішніх справ, звільнено зі служби за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення складає 21 рік 09 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні: 23 роки 03 місяці 24 дні. Вислуга років для отримання одноразової грошової допомоги при звільненні складає 21 рік 09 місяців 08 днів. (а.с.5).

Також, з листа Харківського національного університету внутрішніх справ № 4/38 від 19.01.2017 року судом встановлено, що майору міліції ОСОБА_1, звільненому з посади чергового коменданта комендатури відділу організації служби з 06.11.2015 року, була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 37153,33 грн., у т.ч. прибутковий податок - 5684,72 грн., військовий збір (1,5%) - 472,03 грн., сума на руки - 3096,58 грн. В березні 2016 року університетом виплачено 11146,30 грн., в т.ч. прибутковий податок - 1705,42 грн., військовий збір (1,5%) - 141,61 грн., сума на руки - 9299,27 грн. В листопаді 2016 році виплачений залишок одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 26007,03 грн., в т.ч. прибутковий податок - 3979,30 грн., військовий збір (1,5%) - 330,42 грн., сума на руки - 21697,31 грн. (а.с.20).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, в т.ч. призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон № 2262-ХІ).

Так, ч. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІ передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2262-ХІ, виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства суд зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється в даному випадку Міністерством внутрішніх справ України та за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, позивач у позовній заяві посилається на те, що згідно ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що звільненому з посади черговому коменданту комендатури відділу організації служби з 06.11.2015 року, була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 37153,33 грн. (без врахування податків та зборів - 31468,61 грн.), що підтверджується грошовим атестатом №19, виданого відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Харківського національного університету внутрішніх справ 26.09.2016 року (а.с.47-48). Повний розрахунок по одноразовій допомозі при звільненні проведений в листопаді 2016 року.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, та згідно з ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд не погоджується з вказаною позицією позивача та зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Дана правова позиція узгоджується з позицією висловленою Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015 року по справі № 21-8а15.

Беручи до уваги вищенаведене суд зазначає, що оскільки належна позивачу виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється Міністерством внутрішніх справ України, а не відповідною установою, в даному випадку Харківським національним університетом внутрішніх справ, у зв'язку із чим суд доходить висновку, що відповідач діяв у межах, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету внутрішніх справ щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством та зобов'язання відповідача здійснити ОСОБА_1 виплату суми середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 35964,12 грн.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко