Справа № 758/8679/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/8679/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Роман О.А. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А
04 квітня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Файдюка В.В.
суддів: Мєзєнцева Є.І.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання видати довідку, перерахунок і виплату пенсії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив: визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 належної довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії неправомірними; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 згідно Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою КМУ від 13 лютого 2008 року № 45, надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві довідку на ОСОБА_1 про грошове забезпечення на теперішній час по посаді, з якої його було звільнено у запас, в яку включити для обчислення пенсії всі основні та додаткові види грошового забезпечення у повному обсязі, з урахуванням підвищення з 01 січня 2016 року розміру премії до 350% посадового окладу і введення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення на місяць відповідно до п.п. 8 і 9 ч.2 Наказу МО України від 27 січня 2016 року №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» та вказати розміри надбавок; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року увідповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, Постанов KM України від 07 листопада 2007 року № 1294 та від 13 лютого 2008 року №45, на підставі довідки про грошове забезпечення, наданої військовою частиною НОМЕР_1 з урахуванням надбавок відповідно до п.п. 8 і 9 ч.2 Наказу МО України від 27 січня 2016 року №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» у розмірі:
- премії у розмірі 350% посадового окладу;
- щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення на місяць.
Виплатити позивачу різницю між фактично виплаченим розміром пенсії і розміром пенсії, що підлягала виплаті позивачу відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року в задоволенні даного позову відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений в запас за п.67 пп. «б» (за станом здоров`я) відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №0250-стр. від 18 листопада 2002 року. на час звільнення займав посаду заступника начальника відділу управління штабу військової частини НОМЕР_1 та мав 30 років вислуги військової служби.
На даний час позивач перебуває на військовому обліку у Київському міському військовому комісаріаті та на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Так, Міністром оборони видано наказ від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році» з метою врегулювання питань грошового забезпечення військовослужбовців, а також відповідно до постанови КМУ від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та деяких інших осіб» та протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №3, Міністром оборони видано наказ від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році». У вказаному наказі змінився розмір грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення розміру премій вищезазначеним особам.
У зв`язку з чим, на думку позивача, з 01 січня 2016 року відповідно до даного наказу посадовий оклад за рахунок премії для нарахування йому пенсії збільшується в декілька разів, а тому підлягає перерахунку його пенсія.
ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача-1 про надання довідки про розмір грошового забезпечення по посаді, з якої його було звільнено у запас з урахуванням підвищеного розміру премії та додаткової винагороди.
Військовою частиною надано відповідь № 13 червня 2013 року № 222/4/865, де зазначено, що КМУ не було прийнято рішення про зміну розміру грошового забезпечення, Міноборони не повідомляв ПФУ про наявність підстав для перерахунку пенсій, а тому на підставі даного наказу Міністра оборони не передбачено проведення перерахунку пенсії.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у перерахування пенсії з урахуванням наказу Міністерства оборони України від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив, що наказ Міністра оборони України № 44 від 27 січня 2016 року щодо збільшення військовослужбовцям з 01 січня 2016 року на посадах офіцерського складу посадові оклади шляхом збільшення премії відповідає нормативно правовим актам України.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
Порядок перерахунку пенсій військовослужбовцям визначено розділом VIII Закону України від 9 квітня 1992 року N 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон N 2262-XII).
Відповідно до ч.3 статті 63 Закону N 2262-XII (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
На виконання статей 43, 63 Закону N 2262-XII постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок).
Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку перерахунок раніше призначених відповідно до Закону N 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Таким чином, право на перерахунок пенсії виникає у військовослужбовців, у тому випадку, коли за рішенням суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців, змінюється розмір хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень).
Постановою Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, зокрема, Міністру оборони України дозволено здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
На виконання зазначеної постанови черговим Наказом Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» встановлено розмір премії військовослужбовцям виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, але не менше 10% посадового окладу.
При цьому, аналіз наведених норм свідчить про те, що премія є складовою грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Така премія, яку встановлено, зокрема, наказом № 44, носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком відповідача, що встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч.3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2014 року (№ 21-248а14), у постанові від 23 грудня 2014 року № 21-569а14, де визначено, що премія, яку встановлено, зокрема, наказами Міністра оборони України носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки, а тому встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Відповідно до статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком відповідача про відсутність підстав для перерахунку пенсії на підставі прийняття наказу Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року.
Разом з тим, державною встановлено гарантований розмір премії військовослужбовцям для врахування при перерахунку пенсії позивачу.
Як вбачається матеріалів справи, премія в розмірі гарантованому державою розмірі, була враховано в грошове забезпечення позивача при перерахунку пенсії.
При цьому, колегія суддів підкреслює, що підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям є прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Разом з тим, відповідного рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом N 2262-XII, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не було. А тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2016 року у справі №21-2277а15.
Також, в рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказано, що згідно з ч.1 статті 46 Основного Закону України (254к/96-ВР) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення.
У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92) (254к/96-ВР), визначення джерел державного соціального забезпечення (ч.2 статті 46) (254к/96-ВР), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98) (254к/96-ВР).
Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.
На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19 червня 2001 року N 9-рп/2001 (v009p710-01) у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.
Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними.
Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 статті 17 Конституції України (254к/96-ВР) є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (v005p710-05) у справі про постійне користування земельними ділянками.
Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч.3 статті 46 Конституції України (254к/96-ВР), і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України (254к/96-ВР).
Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» вказав на те, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мір залежить від становища в державах, особливо фінансового.
Тобто, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через відсутність фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
Таким чином, колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки Кабінетом Міністрів України не було прийнято рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, а наказ Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч.3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.
Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.