Справа № 808/127/16
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року , о 14:57 годиніСправа № 808/127/16 ПР/808/35/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Департаменту охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації, районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському (Орджонікідзевському) району

про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що протягом багатьох років мешканці квартири АДРЕСА_1 звер- талися до державних й правоохоронних органів, органів влади і комунальних установ з зая- вами щодо захисту свого права на належні умови проживання в їхній квартирі та вжиття заходів для припинення протиправних дій ОСОБА_2, яка проживає в квартирі №26 вказаного будинку і на протязі десятків років заливає розташовану нижче квартиру №24 в цьому ж будинку, в якій мешкає й вона, ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважає, що умисне вчинення протиправних дій щодо систематичного залиття квартири можливо повязане з психічними розладами ОСОБА_2, а відповідачі не вжили відповідних заходів щодо припинення порушення її прав на гідне життя з боку ОСОБА_2

ОСОБА_1В зверталася до Департаменту охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації з проханням припинити протиправні дії ОСОБА_2, котра з початку березня 2015 року безперервно заливала квартиру, яка належить ОСОБА_1 У зверненні йшлося про стан здоровя самої порушниці та причинно-наслідкові звязки цих розладів з заподіяною ОСОБА_1 шкодою. Питання, поставлені в зазначеному зверненні, відносяться до компетенції відповідача 1, проте ним не було обєктивно й своєчасно розглянуто її звернення, а лише необґрунтовано направлено його до органів внутрішніх справ. Крім того, відповідач 1 направив це звернення на невірну адресу райвідділу міліції. ОСОБА_1 вважає, що бездіяльність відповідача 1 щодо не реагування на її звернення та невжиття заходів щодо припинення правопорушення з боку ОСОБА_2 шляхом направлення її на примусове психіатричне лікування є протиправною та такою, що спричинила їй моральну шкоду.

Також ОСОБА_1 зверталася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському (Орджонікідзевському) району з заявою про утворення комісії із спеціалістів-фахівців для перевірки умов проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. З цій заяві ОСОБА_1 інформувала відповідача 2, що ОСОБА_2 десятиріччями заливає квартиру №24, де утворилися небезпечні умови для проживання та що балансоутримувач будинку - МКП «Основаніє» - не реагує на звернення. Проте, всупереч приписам ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», якою забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, вказану заяву відповідач 2 направив до МКП «Основаніє». ОСОБА_1 зазначає, що відповідач 2 має усі повноваження і права для задоволення її звернення, проте, не відреагувавши на її звернення й не вживши заходів щодо припинення правопорушення з боку ОСОБА_2, спричинив ОСОБА_1 моральну шкоду.

Через бездіяльність, неприйняття відповідачами необхідних заходів реагування на її звернення, у неї виникли пригніченість й негативні стани і процеси: почуття образи, хвилювання, пригніченості, приниження оцінки її гідності як людини та інші.

21.02.2017 ОСОБА_1 надано уточнений адміністративний позов, в якому вона просить: 1) визнати протиправними дії Департаменту охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації (далі - Департамент) щодо не реагування на її звернення та невжиття заходів щодо припинення правопорушення з боку ОСОБА_2; 2) зобовязати Департамент здійснити заходи реагування медичного характеру до громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; 3) стягнути з Департаменту на її користь одноразово 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди; 4) визнати протиправними дії районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському (Орджонікідзевському) району (далі - райадмінстрація) щодо неналежного реагування на звернення громадян та невжиття заходів по фіксуванню, встановленню причин й припиненню затоків квартири АДРЕСА_2; 5) зобовязати райадміністрацію створити комісію зі спеціалістів-фахівців для перевірки наслідків затоків вищевказаної квартири №24; 6) стягнути з райадміністрації на її користь одноразово 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує й просить задовольнити позов, виходячи із викладених в ньому підстав.

Представник Департаменту в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в запереченнях, в яких зазначає, що Департамент не є лікувальною установою, не здійснює медичну практику та примусове (стаціонарне, амбулаторне) лікування осіб, які страждають на психічні розлади. З метою перевірки фактів, викладених в зверненні позивачки, Департаментом було витребувано у головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР пояснення щодо нереагування заходами медичного характеру до ОСОБА_2 За результатом розгляду пояснень скаргу ОСОБА_1 направлено за належністю до Орджонікідзевського районного відділу внутрішніх справ, оскільки примусові заходи медичного характеру можуть застосовуватися виключно за рішенням суду. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди представник відповідача 1 зазначає, що розмір шкоди й факт її завдання не підтверджено жодними доказами. Просить відмовити в позові.

Представник райадміністрації в судовому засіданні позов не визнає й просить відмовити в його задоволенні, зазначивши в запереченнях, що ОСОБА_1 звернулася до райадміністрації з приводу комісійного обстеження й умов проживання в вищевказаній квартирі №24. Проте, балансоутримувачем комунальної власності й виконавцем житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі в 2015 році визначено МКП «Основаніє». Враховуючи, що обстеження житлово-побутових умов квартир не входить до повноважень райадміністрації й те, що такі повноваження делеговані МКП «Основаніє», райадміністрація звернулася до останнього з листом щодо організації комісії з обстеження вищезазначеного житла, про що було повідомлено ОСОБА_1 Після отримання відповіді від МКП «Основаніє» райадміністрація повідомила ОСОБА_1 про результати розгляду звернення. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди представник відповідача 2 зазначає, що, по-перше, райадміністрація відреагувала на звернення ОСОБА_1, по-друге, ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу того, що вона зазнала негативних станів та процесів в психіці й їх причинного звязку з подією. Підтвердження звернення до лікаря з цього приводу, довідки лікаря про виникнення таких станів відсутні. Наданий же ОСОБА_1 витяг за амбулаторної карти лише підтверджує наявність хронічних захворювань, які не мають жодного відношення до події. Крім того, негативні наслідки викликані фактом затоплення ОСОБА_2 квартири, а не внаслідок дій районної адміністрації.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог до Департаменту про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії судом встановлено під час розгляду справи, що 23.04.2015 ОСОБА_1 звернулася до Департаменту зі скаргою «про психічнохвору ОСОБА_2, котра навмисно заливає (зі своєї квартири) безперервно, тільки протягом останніх місяців, розташовану нижче квартиру», в якій просила «дати письмі розяснення і вислати законодавчі документи, згідно яким в України психічнохворим вседозволеність і перевага перед іншими громадянами». За змістом скарги ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку і неодноразово лікувалася в психіатричній лікарні по вул. Сєдова, 6. ОСОБА_1 також зазначала, що ОСОБА_2 вчиняє хуліганські вчинки у відношенні неї й квартири №24(т. 1 а.с.46-47).

Листом №04.В/379 від 27.04.2015 Департамент направив звернення ОСОБА_1 щодо дій ОСОБА_2 від 23.04.2015 за належністю до Орджонікідзевського районного відділу внутрішніх справ (т.1 а.с.51). Листом №29/10-5942 від 08.06.2015 Орджонікідзевський РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області повідомив ОСОБА_1 про проведення перевірки за фактом її звернення та про відсутність підстав для реєстрації даної інформації в ЄРДР, оскільки не вбачається ознак правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України. У звязку з цим перевірку за звернення було завершено (т. 1 а.с.255).

ОСОБА_1 вважає, що, не вживши заходів щодо припинення правопорушення з боку ОСОБА_2 шляхом направлення її на примусове психіатричне лікування, відповідач 1 допустив протиправну бездіяльність і завдав їй моральну шкоду, обґрунтування якої наведено в первісному позові.

Проте суд не може погодитися із такими твердженнями ОСОБА_1 й зазначає наступне: згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації за- кріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, орга- нізацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, ... до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян»).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення) (ч. 6 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян»). Згідно з ст. 7 цього Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування ... зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (ч. 3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно з ч. 1 ст. 16 вказаного Закону, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства ... встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Системним аналізом ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що скарга на дії чи рішення державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб, засобів масової інформації, які призвели до порушення прав і законних інтересів громадян, подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі.

За змістом скарги ОСОБА_1 від 23.04.2015, остання подана на дії громадянки ОСОБА_2, яка на думку ОСОБА_1 страждає на психічні розлади та внаслідок цього вчиняє протиправні дії. Отже, в розумінні ч. 4 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» скарга ОСОБА_1 від 23.04.2015 на дії ОСОБА_2 не є скаргою на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи, а отже не підлягає розгляду в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян» для розгляду скарг.

Суд зазначає, що, згідно з п. 1 Положення про Департамент охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації №640 від 24.12.2012 (надалі Положення №640), Департамент охорони здоровя обласної державної адміністрації структурний підрозділ облдержадміністрації, що утворюється головою облдержадміністрації, входить до її складу і в межах Запорізької області забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань.

Основні завдання Департаменту визначені в п. 4 Положення №640, серед яких, зокрема: забезпечення реалізації на відповідній території державної політики в галузі охорони здоровя (пп. 1 п. 4 Положення №640).

Водночас, згідно з ст. 1 Закону України «Про міліцію» №565-XII від 20.12.1990 (який був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин), міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про міліцію», основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Як встановлено судом з пояснень представника Департаменту, скарга ОСОБА_1 від 23.04.2015 за своїм змістом стосується протиправних, на думку ОСОБА_1, дій громадянки ОСОБА_2, тому встановивши це, скаргу ОСОБА_1 було направлено до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області - за належністю.

Суд вважає за необхідне погодитися з такими твердженнями представника Департаменту, оскільки питання, порушені в скарзі ОСОБА_1 від 23.04.2015 на дії ОСОБА_2, в силу приписів Положення №640 не входять до повноважень Департаменту, а тому, в силу приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», таке звернення повинно в термін не більше п'яти днів переслатися за належністю відповідному органу чи посадовій особі, в даному випадку - РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, оскільки, згідно з приписами абз.3 ст.2 Закону України «Про міліцію», запобігання правопорушенням та їх припинення належить до компетенції саме ОВС.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Департаментом на виконання приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» листом №04.В/379 від 27.04.2015 направлено звернення ОСОБА_1 щодо дій ОСОБА_2 від 23.04.2015 за належністю до Орджонікідзевського районного відділу внутрішніх справ (т.1 а.с.51).

Таким чином, судом встановлено й матеріалами справи підтверджено, що Департаментом вчинено весь спектр дій, спрямованих на розгляд скарги ОСОБА_1, а тому відсутні порушення ст.ст. 7, 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» з боку Департаменту охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації.

При цьому суд не приймає до уваги покликання ОСОБА_1 на направлення її звернення на невірну адресу Орджонікідзевського районного відділу внутрішніх справ, оскільки, як свідчить лист Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області (правонаступника Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області) №3560/46/01/06-2017 від 23.03.2017, лист Департаменту №04.В/379 від 23.04.2015 щодо скарги громадянки ОСОБА_1 було отримано 13.05.2015.

Отже, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання Департаменту здійснити заходи реагування медичного характеру до громадянки України ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» №1489-III від 22.02.2000). Згідно з ч.ч.1,2 ст.19 останнього, примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодек- сами України, цим Законом та іншими законами.

За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1)на- дання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визначені в статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Отже, особа, яка страждає на психічний розлад, може піддаватися примусовим заходам медичного характеру виключно за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, Законом України «Про психіатричну допомогу» та іншими законами, якщо вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

За таких обставин суд зазначає, що Департамент позбавлений можливості вчиняти примусові заходи медичного характеру до громадян, тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задовленню.

Щодо позовних вимог до районної адміністрації Запорізької міської ради по Воз- несенівському (Орджонікідзевському) району про визнання протиправними дій та зобов'я- зання вчинити певні дії: судом встановлено та наявними у справі доказами підтверджено, що 22.06.2015 ОСОБА_1 звернулася до райадміністрації з заявою про утворення комісії для перевірки умов проживання в вищезазначеній квартирі №24 (т.1 а.с.70).

Листом №В-0293 від 03.07.2015 райадміністрація звернулася до центрального тери- торіального відділення МПК «Основаніє» з проханням організувати комісію з обстеження за- значеної у зверненні ОСОБА_1 квартири. Також в цьому листі зазначено, що райадміні- страція готова прийняти участь у роботі цієї комісії (т.1 а.с.222). Листом №В-0293 від 03.07.2015 райадміністрація повідомила ОСОБА_1 про направлення до МКП «Основаніє» листа з проханням організувати комісію з розгляду питання її звернення. В листі зазначено, що ОСОБА_1 буде повідомлено про час і місце початку роботи комісії (т.1 а.с.223).

Листом №В-0293 від 22.07.2015 райадміністрація повторно звернулася до центрального територіального відділення МПК «Основаніє» з проханням організувати комісію з обстеження зазначеної у зверненні ОСОБА_1 квартири. В цьому листі також йшлося про готовність комісії прийняти участь у роботі комісії (т. 1 а.с. 224). ОСОБА_1 була повідомлена про направлення повторного листа до МКП «Основаніє» листом №В-0293 від 22.07.2015 (т.1 а.с.225).

Листом №В-7530 від 17.07.2015 центральне територіальне відділення з управління житловим фондом МПК «Основаніє» повідомило райадміністрацію про факт обстеження технічного стану інженерних мереж у квартирі АДРЕСА_3, яким встановлено наступне: у ванній кімнаті виконано заміну внутрішньоквартирної розводки; у туалеті замінено унітаз та каналізаційний трубопровід; у кухні під мийкою виявлено протікання на зєднанні гнучкого шлангу з трубопроводом холодного водопостачання. Фахівцями ЦТВ власнику квартири рекомендовано усунути протікання власними силами. Технічний стан квартири №24 не було обстежено у звязку з відсутністю доступу до помешкання. У двері заявниці було вставлено записку щодо надання доступу до помешкання для обстеження технічного стану на предмет залиття, але до теперішнього часу заявниця доступу не надала (т.1 а.с.227). Листом №В-0293 від 11.08.2015 райадміністрацією повідомлено ОСОБА_1 про здійснені заходи (т. 1 а.с. 228).

ОСОБА_1 вважає, що, не вживши заходів щодо припинення правопорушення з боку ОСОБА_2, відповідач 2 вчинив протиправні дії й завдав їй моральну шкоду, обґрунтування якої наведено в первісному позові.

Проте, суд не може погодитися із такими твердженнями ОСОБА_1 та зазначає наступне: згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 (надалі Закон №1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг визначені в ст. 7 цього Закону. Так, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: 1) затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; 2) встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; 3) затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; 4) визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 5) управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; 6) забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; 7) встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; 8) інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; 9) укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг; 10) здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг; 11) проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; 12) вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1875-IV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №1875-IV, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону №1875-IV, особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з абз.абз. 4-7, 14 ч. 1 ст. 1 Закону №1875-IV, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.15 Закону «Про благоустрій населених пунктів» №2807-IV від 06.09.2005, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання обєктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких обєктів.

Cудом встановлено, що балансоутримувачем комунальної власності в м. Запоріжжі в 2015 році було міське комунальне підприємство «Основаніє». Статут МКП «Основаніє» затверджено розпорядженням Запорізького міського голови №580р від 18.06.20017 «Про затвердження статуту МКП «Основаніє».

Згідно з п. 2.1 статуту МКП «Основаніє» (із змінами від 01.08.2012), метою діяльності підприємства є забезпечення мешканців житлових будинків та гуртожитків житлово-комунальними послугами шляхом забезпечення справного технічного стану мереж холодного та гарячого водопостачання, опалення, каналізації, електропостачання, а також забезпечення функціонування технічного обладнання будівель (бойлерів, елеваторних вузлів, водомірних рамок і т.інш.), забезпечення належного утримання і збереження житлового фонду, який знаходиться у його віданні, в належному технічному стані, забезпечення безперебійної роботи обладнання та благоустрою житлових будинків та гуртожитків, санітарної очистки прибудинкових територій та контроль за дотриманням громадянами правил користування житловими приміщеннями. Згідно з п. 2.3 вказаного статуту, для досягнення статутних цілей і одержання прибутку підприємство здійснює такі види діяльності: … управління, збереження, утримання, проведення капітального та поточного ремонтів житлових будинків та гуртожитків, які належать до комунальної власності міста Запоріжжя, згідно з вимогами житлового законодавства.

Згідно з п.п. 2.7, 2.10, 4.2.4, 4.2.17, 5.1.1, 5.1.3 Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Жовтневому, Заводському, Комунарському, Ленінському, Орджонікідзевському, Хортицькому, Шевченківському району, затвердженого рішенням Запорізької міської ради №29 від 22.06.2011 (надалі Положення №29), голова районної адміністрації координує та контролює роботу підприємств, установ, організацій, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста, які виконують роботи з утримання житла, благоустрою території району, торговельного та побутового обслуговування населення.

З метою забезпечення комплексного підходу при розгляді, вирішенні найбільш важливих питань життєдіяльності району голова районної адміністрації може створювати колегію при голові районної адміністрації, а також інші комісії та дорадчі органи для вирішення питань в окремих сферах діяльності районної адміністрації відповідно до вимог чинного законодавства України.

У сфері комунальної власності, галузі житлово-комунального господарства, транспорту і звязку, будівництва, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища районна адміністрація має такі повноваження: організація роботи щодо утримання житлового та нежитлового фонду комунальної власності; участь в підготовці регіональних програм по охороні довкілля та організація роботи щодо ліквідації наслідків екологічних катастроф, стихійного лиха, епідемії, інших надзвичайних ситуацій з залученням до роботи підприємств, установ всіх форм власності та населення.

Районна адміністрація має право залучати спеціалістів (фахівців) інших виконавчих органів Запорізької міської ради, територіальних структурних органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками) до роботи у комісіях та розгляду питань, віднесених до їх компетенції; отримувати від виконавчих органів Запорізької міської рад, комунальних підприємств інформацію про їх діяльність на території району.

ОСОБА_1 ,з посиланням на вищенаведені приписи п.п. 2.7, 2.10, 4.2.4, 4.2.17, 5.1.1, 5.1.3 Положення №29, стверджує, що відповідач 2 мав усі необхідні повноваження для задоволення вимог, висвітлених у її зверненні.

Проте суд не може погодитися із таким твердженням ОСОБА_1 та зазначає наступне: системним аналізом вищенаведених приписів чинного законодавства встановлено, що органом місцевого самоврядування в м. Запоріжжі утворено балансоутримувача комунального майна МКП «Основаніє», до завдань якого належить утримання обєктів благоустрою комунальної власності. МКП «Основаніє» здійснює управління, збереження, утримання, проведення капітального та поточного ремонтів житлових будинків та гуртожитків, які належать до комунальної власності міста Запоріжжя. Водночас, до повноважень відповідача 2 не належить вирішення питань, повязаних з обстеженням умов проживання в квартирах. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач 2 правомірно адресував звернення ОСОБА_1 з проханням утворити комісію з обстеження умов проживання в її квартирі до МКП «Основаніє» на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки саме до компетенції цього підприємства належить управління, збереження, утримання, проведення капітального та поточного ремонтів житлових будинків і гуртожитків, які належать до комунальної власності міста Запоріжжя.

Крім того, як свідчать наявні у справі докази, фахівцями МКП «Основаніє, до компетенції якого належить обстеження стану житла та встановлення факту затоків, було проведено обстеження квартири АДРЕСА_4, в якій проживає ОСОБА_2, й було вчинено дії, спрямовані на проведення обстеження квартири ОСОБА_1, проте останнє не видалося можливим (акт від 17.07.2015 (т.1 а.с.227). Отже, фактично звернення ОСОБА_1 було розглянуто.

Також суд не приймає до уваги покликання ОСОБА_1 на те, що всупереч приписам ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», якою забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржують ся, вказану заяву ОСОБА_1 відповідач 2 направив до МКП «Основаніє», та зазначає наступне: в заяві ОСОБА_1 від 22.06.2015 про утворення комісії для перевірки умов проживання в її квартирі №24 не оскаржувалися дії чи рішення МКП «Основаніє» - саме звернення сформоване у вигляді заяви, а не скарги в розумінні ч. 4 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян». За таких обставин в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди суд зазначає, що вирішенню питання про стягнення моральної шкоди передує встановлення факту завдання такої шкоди; особи, що завдала таку шкоду; факту протиправності її дій чи бездіяльності, що її спричинили та причинно-наслідкового звязку між протиправними діями й негативними наслідками, переживання яких спричинило моральну шкоду.

По-перше, ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу того, що вона зазнала душевних страждань через дії/бездіяльність відповідачів. Так, не надано доказів звернення до профільного лікаря зі скаргами на негативні стани у психиці через дії/бездіяльність відповідачів, доказів встановлення відповідного діагнозу й курсу лікування, доказів проходження цього курсу лікування. Тому не зрозуміло, з чого виходить ОСОБА_1 при обрахунку розмірі завданої їй моральної шкоди.

По-друге, під час розгляду справи встановлено, що відповідачі при розгляді звернень ОСОБА_1 діяли у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що само по собі виключає факт протиправного завдання моральної шкоди.

По-третє, ОСОБА_1 не доведено як факту існування негативних станів в її психиці через розгляд відповідачами її звернень, так і факту того, що такі стани викликані саме через неналежний, на її думку, розгляд відповідачами її звернень. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення цих позовних вимог.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві, зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, позивач зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Оскільки в судовому засіданні відповідачі як суб'єкти владних повноважень довели правомірність своїх дій й бездіяльності, з огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в позові належить відмовити.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш