Справа № 822/356/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/356/17

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

04 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у січні 2017 року звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви;

- зобов'язати відповідача надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу ГУНП в Хмельницькій області № 15 о/с від 12.02.2016 позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

16.03.2016 Хмельницькою обласною МСЕК позивачу встановлено II групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС.

16.11.2016 позивачем на адресу ГУНП в Хмельницькій області надіслано лист про направлення документів, заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги в зв'язку з встановленням інвалідності ІІ групи, та додані документи.

13.12.2016 листом Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області від 13.12.2016 за №29/М-208 позивачу повернуто заяву та копії документів. Зазначеним листом фактично відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги в зв'язку з тим, що призначення такої допомоги працівникам міліції згідно Закону України "Про міліцію" та Порядку №850 (відповідно до яких позивач просив призначити допомогу у листі) не входить до компетенції ГУНП в Хмельницькій області.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин відповідач не вчинив протиправної бездіяльності стосовно позивача, оскільки підстав для вчинення відповідних дій (нарахування позивачу одноразової грошової допомоги згідно Порядку №850 та ст.23 Закону України "Про міліцію") не існувало. При цьому позивач не звертався із заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку №4. Таким чином, вимоги позивача суперечать нормам законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Пунктом 2 Порядку №850 вказано, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII.

У відповідності до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон № 580-VIII опубліковано в газеті Голос України 06.08.2015, тому він набрав чинності 07.11.2015 і з цієї дати втратив чинність Закон України "Про міліцію", а отже і Порядок № 850, який прийнятий на виконання цього Закону.

З матеріалів справи слідує, що 07.11.2015 позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, тому на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону №580-VIII.

Частиною 2 ст. 97 Закону №580-VIII встановлено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, пунктом 1 р. І Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (далі - Порядок №4) цей Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 16.03.2016.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач відповідає визначеним у вказаному Порядку №4 критеріям та є таким, що має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 р. ІІІ Порядку №4).

Для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами (а також копії, які звіряються з оригіналом документа), що визначені цим пунктом (п. 5 р. ІІІ Порядку № 4).

Фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2 (п.1, р. IV Порядку № 4).

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 2 р. IV Порядку № 4).

Таким чином, для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги та прийняття рішення щодо призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку №4, що подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

При цьому, з матеріалів справи слідує, що позивачем було надіслано відповідачу заяву (рапорт) щодо виплати ОГД згідно Порядку №850, а не Порядку №4.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача не існувало підстав для вирішення питання стосовно нарахування позивачу одноразової грошової допомоги згідно Порядку №850 та ст.23 Закону України "Про міліцію", та складання відповідного висновку.

Отже, позивачу, як поліцейському, одноразова грошова допомога має визначатись на підставі норм Закону № 580-VIII та Порядку №4, що, в свою чергу, не позбавляє позивача права на отримання належних виплат у разі зазначення в довідці до акту МСЕК причини інвалідності у вигляді захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.