Справа № 415/1306/17
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/1306/17
Провадження № 2-а/415/96/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Гуртової К.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліцейської роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Лисичанську, Сєвєродонецьку, Рубіжному капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліцейської роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Лисичанську, Сєвєродонецьку, Рубіжному капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 20 лютого 2017 року о 20 годині 17 хвилин по вул. Олександра Довженко, 1, в м. Лисичанську Луганської області під час керування транспортним засобом ВАЗ 21053, державний знак НОМЕР_1, його зупинив інспектора поліцейської роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Лисичанську, Сєвєродонецьку, Рубіжному капітан поліції ОСОБА_2 з приводу відсутності світла лівої фари в нічний час.

При перевірці документів, він згадав, що залишив їх вдома в іншому одязі та запропонував підїхати разом з екіпажем патрульної поліції для встановлення факту наявності посвідчення водія та свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу до його будинку по вул. П.Морозова, 49. Капітан поліції ОСОБА_2 перевірив наявність посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію т/з та повідомив, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, він відповів, що в такому разі потрібно скласти протокол, де зазначити факт скоєння ним правопорушення та довести обставини, на які посилається співробітник патрульної служби.

Згодом 22.02.2017 р. на його адресу поштовим повідомленням надійшла копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 660930 від 20.02.22017 р., в якій зазначено, що ним порушено п. 2.1. А, Б ПДР України, чим він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постановою прийнято застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

З постановою інспектора він не згоден. Вважає, що дії капітана поліції ОСОБА_2 є незаконними, притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованим, з наступних підстав.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії АР № 660930 від 20.02.2017 не містить опису обставин, установлених при розгляді справи, які мають значення для визначення правильною юридичної кваліфікації порушення, не наведено в ній доказів, передбачених ст. 251 КУпАП на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. При винесенні постанови посилання на докази відсутні як в самій постанові, так і в яких-небудь додатках до постанови, які взагалі відсутні та на основі яких посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, його вину у вчиненні правопорушення або інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення, не складався, ніякого автоматичного фіксування не відбувалось взагалі.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Ніякого автоматичного фіксування не відбувалось взагалі.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Конституційний суд України рішенням у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП від 26 травня 2015 року №25-рп/2015, Справа №1-11/2015, роз'яснив, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.ст. 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (абз. З п. 2.3 Рішення).

П. 2.4 Рішення вказує, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у ст. ст. 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні ч. 1 ст. 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч. 1 ст. 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тому суд вирішив, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України.

Згідно п. 4 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Капітан поліції ОСОБА_2 взагалі не повідомив його про наявність певних прав, можливість їх реалізації.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених вище, повинна містити відомості про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Постанову серії АР № 660930 від 20.02.2017 року складено з численними порушеннями норм чинного законодавства України.

Просив скасувати постанову серії АР № 660930 від 20.02.2017 р. винесену поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному, капітаном поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, суду пояснив, що день, час та місце вчинення правопорушення в оскаржуваній постанові зазначено правильно, також не заперечує того факту, що коли його зупинили поліцейські та попросили документи для перевірки, у нього їх з собою не було, на що він попросив поліцейських проїхати до його дому, щоб показати наявність документів і поїхав до дому, після на нього була складена оскаржувана постанова, з якою він не згоден, бо вона не була складена за першим місцем його зупинки, у звязку з чим просив суд задовольнити його позов у повному обсязі.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне капітан поліції ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав заяву с проханням слухати справу за його відсутності. Суду надав письмові заперечення, в яких просив суд в задоволенні позовні вимог відмовити повністю.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 660930 від 20.02.2017 року, яка була складена інспектором патрульної поліції в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжномому ДПП НПУ ОСОБА_2 протиправною, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 660930 від 20.02.2017 року особа, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053 державний номер НОМЕР_2 20 лютого 2017 року о 20 годині 17 хвилин в м. Лисичанськ по вул. Довженко, 1, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.1 «а,б» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії АР № 660930 від 20.02.2017 року, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом був заслуханий позивач, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, на підставі чого судом було встановлено наступне.

Відповідно до п. 2 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Для зясування факту дотримання відповідачем п. 2 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, суд вважає необхідним та доцільним зясувати чи містили дії позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Обєктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Кожен водій транспортного засобу повинен мати про собі та, у визначених законодавством випадках, предявити чи передати для перевірки посадовим особам наступні документи посвідчення водія, тощо.

Вимогу предявити чи передати для перевірки посвідчення водія посадова особа може зажадати у випадках, передбачених законодавством.

В судовому засіданні сам позивач ОСОБА_1 не заперечував факту відсутності у нього документів під час керування ним транспортним засобом, окрім того, позивач пояснив та виклав аналогічне у позові, що перевірці документів, він згадав, що залишив їх вдома в іншому одязі та запропонував підїхати разом з екіпажем патрульної поліції для встановлення факту наявності посвідчення водія та свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу до його будинку по вул. П.Морозова, 49, куди і спрямував.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не мав при собі ані посвідчення на право керування транспортним засобом ані реєстраційного документу на транспортний засіб.

Обєктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, становить керування транспортним засобом водіями, які не мають при собі або не предявили чи не передали для перевірки посвідчення водія відповідної категорії тощо.

Судом встановлено, що 20 лютого 201 року позивач ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ 21053 державний номер НОМЕР_2, що не заперечувалось і позивачем ОСОБА_1, позивач мав статус водія 20.02.2017 року та не мав при собі посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, що також не заперечувалось позивачем ОСОБА_1.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у формі умислу. Позивач керував транспортним засобом, знаючи про відсутність у нього посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, мав статусу водія, у звязку з чим він був зобовязаний мати при собі посвідчення водія.

Субєктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, може бути особа, якій виповнилось 16 років, спеціальний субєкт. Позивач ОСОБА_1. 14.02.1990, року народження, 20.02.2017 року керував транспортним засобом.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Отже, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова була складена відповідачем ОСОБА_4 з дотриманням вимог п. 2 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, оскаржувана постанова є правомірною, з дотриманням Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у звязку з чим суд вважає позовні ОСОБА_1 до інспектора поліцейської роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Лисичанську, Сєвєродонецьку, Рубіжному капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 288 КАС України, ст.ст. 126, 251 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, Правилами дорожнього руху України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора поліцейської роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Лисичанську, Сєвєродонецьку, Рубіжному капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА