Справа № 357/1449/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1449/17 Головуючий у 1-й інстанції: Жарікова О.В. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2017 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про накладення арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

10 лютого 2017 року Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просило поновити строки на подання адміністративного позову та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 10.08.2016 ВП №51561454 про накладення штрафу в розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду у повному обсязі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року позовну заяву Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області залишено без розгляду на підставі ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України

Не погоджуючись з ухвалою суду Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, оскільки зазначені в ухвалі висновки не відповідають нормам процесуального права, та винести нову, якою справу направити до суду першої інстанції в новому складі суду.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду мотивував своє рішення тим, що позивач звернувся до суду поза межами десятиденного строку, передбаченого ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутністю поважних підстав для поновлення пропуску строку звернення до суду..

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Наведена норма встановлює у даному випадку десятиденний строк для звернення з позовом про оскарження дій чи рішень виконавчого орану незалежно від того, являється особа стороною виконавчого провадження чи ні.

Так з матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній адміністративній справі є постанови державного виконавця від 10.08.2016 у ВП № 51561454 про накладення штрафу на Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області за невиконання рішення суду.

Позовну заяву про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 10.08.2016 ВП №51561454 про накладення штрафу в розмірі 680 грн. подано 10.02.2017.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі дізналось про оскаржувану постанову 19 серпня 2016 року, що підтверджується вхідним штампом Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі на супровідному листі з яким надіслано зазначену постанову (а.с.7)

Позивачем було зазначено, що управління пенсійного фонду вже зверталось з аналогічним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, однак він розглянутий не був у зв'язку з несплатою судового збору.

Свою вимогу про поновлення строку подання даного адміністративного позову обґрунтував тим, що з 01 січня 2017 року набув чинності Закон України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Даним Законом внесені зміни у Закон України «Про судовий збір», зокрема, в частині пільг щодо сплати судового збору, а саме Пенсійний фонд України та його органи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.

З огляду на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що про існування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 10.08.2016 ВП №51561454 про накладення штрафу позивачу стало відомо ще 19.08.2016.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Колегія суддів зазначає що положення ч.2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України пов'язують початок перебігу строку на звернення до суду з тим моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Необхідно зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем подано позовну заяву поза межами установленого ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України десятиденного строку.

При цьому посилання пенсійного фонду на несвоєчасність звернення до суду, у зв'язку з тим, що про ухвалу суду Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2016 року, яким позовну заяву Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про скасування постанови про накладення штрафу було залишено судом без розгляду, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2016 року була розглянута у відкритому судовому засіданні, а сторони в тому числі позивач були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Разом з цим посилання апелянта на ту обставину, що управління пенсійного фонду своєчасно зверталось з аналогічним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, проте він розглянутий не був, у зв'язку з несплатою судового збору, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки позивач не був позбавлений права звернутись до суду з розстроченням (відстроченням) сплати судового збору чи з клопотання про звільнення від сплати судового збору, проте не скористався таким правом.

Таким чином позовна заява не містить в собі належних обґрунтувань щодо поважності причин пропущення встановленого законодавством строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За правилами ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За таких обставин та правового регулювання, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Доводами апеляційної скарги вказаного не спростовано, та не надано суду доказів поважності причин пропуску строку звернення позивача з адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8-11, 196, 199, 200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 06 квітня 2017 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.