Справа № 285/275/17
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Помогаєв А.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"05" квітня 2017 р. Справа № 285/275/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "24" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Апелянт просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 січня 2014 року (а.с.4). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 йому виплачено грошову допомогу до Дня перемоги, як ветерану війни 2600 грн. за 2016 рік.

Згідно довідки № 1055/23 від 27.12.2016 року виданої Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації позивачу в 2016 році було виплачено щорічну разову грошову допомогу до Дня Перемоги, як ветерану війни, у розмірі 2600 грн. за 2016 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року (а.сп.4).

Позивач вважає, що йому не доплачено вказану допомогу звернувся до відповідача про здійснення доплати вказаних коштів. Однак, Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації відмовив у проведенні перерахунку.

Вказана обставина стала підставою для звернення позивача до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», позивачу було правомірно нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 2600 грн., а тому позов ОСОБА_3 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, спірні правовідносини, що склалися між сторонами врегульовано Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У відповідності до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

В силу положень п.2 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій, інвалідам 2 групи 2600 грн.

Згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення ст.ст.12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зазначені зміни не визнані неконституційними у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Вищезазначена допомога не є основним джерелом існування позивача.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

В вищевказаному рішенні Конституційного Суду України враховано положення актів міжнародного права. Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

В Рішенні Європейського суду від 03 червня 2014 року (Заява N 43331/12, справа "Валентина Ніканорівна Великода проти України") суд зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення <...> та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Відтак, повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суд під час вирішення справ про соціальний захист громадян керується, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Як визначено в частині 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох нормативно-правових актів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд першої інстанції вірно вказав про правомірність дій при здійсненні нарахування разової грошової допомоги позивачу, як особі, що має статус учасника бойових дій у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України.

Щодо перерахунку допомоги, то департаменту не було надано повноважень щодо здійснення перерахунку розміру допомоги, ці повноваження надані Кабінету Міністрів України, які він здійснює при розробці проекту Державного бюджету України. Також повноваження Кабінету Міністрів України визначені у ст.116 Конституції України, де зазначено, що Кабінет Міністрів України розробляє проект закону «Про Державний бюджет України» і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі 1-11/2012 встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та Законів України.

Відповідно до повноважень управління, як органу виконавчої влади нижчого рівня департамент взагалі не визначає, нараховує розмір цієї щорічної допомоги. Відповідач здійснює тільки її виплату. Для цього збирає списки ветеранів війни (від Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Міністерства транспорту та зв'язку, Служби безпеки, Державної судової адміністрації, Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Державного департаменту з питань виконання покарань, Державної охорони, Державної податкової адміністрації, Адміністрації Державної прикордонної служби - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійного фонду України - щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах.); формує виплатні відомості, відповідно до цих списків; відправляє їх до поштових відділень зв'язку або банківських установ; відкриває казначейські рахунки для отримання виділених Міністерством фінансів і Державним казначейством коштів на виплату допомоги для подальшого перерахунку їх одержувачам.

Щодо посилань позивача на постанову Верховного Суду України №21-6508а15 (справа 537/5837/14-а) від 10.02.2016 року, то суд зазначає, що вказане рішення стосується інших фактичних обставин, які виникли на час виплати разової допомоги до 5 травня за 2014 рік, і які регулювалися іншими законами та нормативно-правовими актами, у зв'язку з чим зазначена правова позиція не може застосовуватися у даному випадку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 2600 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Суд належним чином дослідив представлені докази, з'ясував обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обгрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "24" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11703

3- відповідачам:

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради вул.Ушакова, 40,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації вул.Черняховського, 105,м.Житомир,10000

- ,