Справа № 569/97/17
Суддя: Ковальов І.М.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/97/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти батальйону УПП м.Рівне лейтенанта поліції ОСОБА_2 визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до інспектора роти батальйону УПП м.Рівне лейтенанта поліції ОСОБА_2 визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №123869 від 18 грудня 2016 року про накладення на неї адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. з підстав викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні. Суду пояснив, що він у відповідності до вимог чинного законодавства та Правил дорожнього руху виявивши адміністративні правопорушення склав постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача по справі. В підтвердження своїх пояснень надав суду у якості доказу відеозапис з місця події та просив суд у задоволені позову позивачу відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ст.107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР №123869 від 18 грудня 2016 року винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 18 грудня 2016 року о 10 год. 55 хв. на 326 км автомобільної дороги М06 Київ-Чоп керуючи транспортним засобом марки Мітцубісі здійснила проїзд без зупинки перед знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонений», чим порушила вимоги дорожніх знаків, а саме розділу 33 додаток 1 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Керуючись положенням статей 33 та 284 КУпАП, Постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст. 62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлені безсумнівні докази тих обставин, що позивач вчинила інкриміноване їй адміністративні правопорушення.

Відповідно до розділу 33 додаток 1 ПДР України знак 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» передбачає, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

Із наданого представником відповідача в судовому засіданні диску відеофіксації нагрудною відеокамерою вчиненого ОСОБА_1 порушення, який був оглянутий в судовому засіданні, слідує, що позивач не заперечувала проти скоєння нею інкримінованого адміністративного правопорушення, однак вважала, що працівник поліції може обмежитись усним зауваженням за скоєне нею правопорушення.

Вказаний запис повністю підтверджує пояснення відповідача та свідка ОСОБА_3 про обставини скоєного адміністративного правопорушення та спростовує пояснення позивача та свідка ОСОБА_4

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, доводи позивача про те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню є недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, з боку позивача не надано, підстав передбачених статтею 72 КАС України для звільнення позивача від доказування не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти батальйону УПП м.Рівне лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судові витрати по справі звернути за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :