Справа № 539/3261/16-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р.Справа № 539/3261/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.02.2017р. по справі № 539/3261/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лубенської міської ради, Виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання акту комісії протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Лубенської міської ради, виконавчого комітету Лубенської міської ради, в якому, з урахуванням змін, просила визнати протиправним акт комісії о визначенню збитків власникам землі та землекористувачам виконавчого комітету Лубенської міської ради від 20.05.2016 року та скасувати рішення виконкому Лубенської міської ради від 25.05.2016 року № 130, яким було затверджено акт комісії визначенню збитків власникам землі.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю акту з огляду на те, що засідання комісії було проведено за участі її батька, але без участі позивача, також комісією взято до уваги неправильні дані щодо площі земельної ділянки та розрахунок суми збитків було проведено завчасно, а не в день засідання комісії 20.05.2016 р

Рішенням виконкому Лубенської міської ради від 25.05.2016 року № 130 було затверджено акт комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам, яким визначено розмір збитків нанесених ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою по вул. Монастирська 6 площею 0,1288 га за цільовим призначенням - землі комерційного призначення, проте з наведених підстав його не можна вважати законним.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 5.02.по справі № 539/3261/16-а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вважаючи вказану постанову незаконною та необґрунтованою, а також такою, що винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, кою задовольнити адміністративний позов

. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, та той факт, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції , перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підстав свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.09.2010 року позивач є власником нежитлової будівлі за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Монастирська, 6 загальною площею 682,3 кв. м (а.с. 19).

Актом комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 20.05.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15.09.2010 року по 20.05.2016 року в результаті користування землею площею 0,1288 га за цільовим призначенням - землі комерційного призначення за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Монастирська, 6 без правоустановчих документів та не внесення плати за користування землею, нанесла збитки міському бюджету в розмірі 106 475,92 грн. (а.с. 29).

Рішенням виконкому Лубенської міської ради від 25.05.2016 року № 130 було затверджено акт комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам за користування позивачем земельною ділянкою по вул. Монастирська 6 площею 0,1288 га за цільовим призначенням - землі комерційного призначення. (а.с. 30).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що з прийняттям оскаржуваних акту комісії та рішення виконавчого комітету у позивача не виникають обов'язки щодо сплати нарахованих збитків, вказані акт та рішення, а свідчить лише про намір органу місцевого самоврядування стягнути дані збитки із ОСОБА_1

Крім того, рішенням виконкому Лубенської міської ради від 25.01.2017 р. № 8 внесено зміни до рішення виконкому Лубенської міської ради від 25.05.2016 року № 130, «Про затвердження актів про визначення збитків», якими вже скасовано оскаржуване рішення в частині затвердження акту комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам стосовно визначення збитків нанесених ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою .

Колегія суддів частково погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

За змістом статті 93 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Пункт 287.1. Податкового кодексу України передбачає, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно до пункту «д» ч.І ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами та стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.З Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Лубенської міської ради від 14.02.2014 року затверджено Порядок визначення та відшкодування територіальній громаді міста Лубни в особі Лубенської міської ради збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог земельного законодавства, який встановив єдину процедуру відшкодування збитків, заподіяних Лубенській міській раді внаслідок порушення вимог земельного законодавства (а.с.31-33).

Відповідно до пункту 3 Порядку збитки відшкодовуються внаслідок: використання земельної ділянки без оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно п. 5.1. у разі використання земельної ділянки без правоустановчих документів, що підтверджують право користування, збитки визначаються за фактичний період користування земельною ділянкою.

Актом комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 20.05.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15.09.2010 року по 20.05.2016 року в результаті користування землею площею 0,1288 га за цільовим призначенням - землі комерційного призначення за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Монастирська, 6 без правоустановчих документів та не внесення плати за користування землею, нанесла збитки міському бюджету в розмірі 106 475,92 грн. (а.с. 29).

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 162 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи.

За приписами пункту 1 частини другої цієї статті, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що повноваження адміністративного суду про визнання нечинним рішень стосуються лише правових актів чи окремих його положень, прийнятих суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене , Акт комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 20.05.2016 року не є рішенням (актом) у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскаржуваним рішенням виконкому Лубенської міської ради від 25.05.2016 року № 130 було затверджено акт комісії визначенню збитків власникам землі та землекористувачам , стосовно визначення збитків нанесених ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою по вул. Монастирська 6 площею 0,1288 га за цільовим призначенням - землі комерційного призначення. (а.с. 30).

Проте рішенням виконкому Лубенської міської ради від 25.01.2017 р. № 8 внесено зміни до рішення виконкому Лубенської міської ради від 25.05.2016 року № 130, «Про затвердження актів про визначення збитків», яким скасовано попереднє рішення в частині затвердження акту комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам стосовно визначення збитків нанесених ОСОБА_1

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване в даному адміністративному позові рішення виконкому Лубенської міської ради від 25.05.2016 року № 130 вже скасовано, тобто на час розгляду справи судом першої інстанції вже був відсутній предмет позову, а в рамках цієї справи суд не може надавати оцінку законності рішення виконкому Лубенської міської ради від 25.01.2017 р. № 8 «Про затвердження актів про визначення збитків» , оскільки останне не було предметом судового розгляду.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Жодні доводи апеляційної скарги позивача висновки суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.02.2017р. по справі № 539/3261/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 07 квітня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.