Справа № 591/657/17
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/657/17
Провадження № 2-а/591/247/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача інспектора роти № 4 УПП в м. Суми ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 при визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

07 лютого2017 року ОСОБА_3 звернулася з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 серії АР № 920831від 26.01.2017 року, ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 26.01.2017 року о 22-00 годині в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва, 181 ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 111830д/н ВМ7890АС, здійснила рух на заборонний знак 3.21, чим порушила вимоги розділу 33 п. 3 п.п 3.21 ПДР України.

Позивач вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. Позивач зазначає, що вона дійсно в цей день близько 22 години вечора керувала автомобілем ВАЗ 111830д/н ВМ7890АС на вул. Г. Кондратьєва. Увесь цей день вона перебувала у відрядженні, тому була виснаженою. По дорозі із залізничного вокзалу вирішили заїхати до магазину продуктів, що знаходився по дорозі додому. Даний магазин відвідувала вперше, тому до дорожніх знаків та самої дороги не звикла. Знаку, який забороняє проїзд транспортних засобів, вона не побачила. Позивач зауважує, що причиною порушення нею ПДР стали обєктивні на її думку обставини, а саме: подія відбула пізнього вечора і видимість на дорозі була практично відсутньою; свою увагу вона сконцентрувала на пішохідному переході, який був неподалік перехрестя; заборонний знак висить над дорогою вгорі на дроті і щоб його побачити, водію необхідно докласти зусиль. Цей знак, на думку позивача, взагалі не впадає в поле зору подія, і навіть вдень його погано видно. Також позивач зазначила, що порушено її право на захист, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вона заявила інспектору поліції клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з потребою отримати юридичну допомогу, однак у клопотанні їй було відмовлено. Посилаючись на норми ст.ст. 104, 105, 106 КАС України, позивач просить скасувати постанову серії АР № 920831від 26.01.2017 року про накладення на неї адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за закрити справу.

В суді представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_3 не оспорює ту обставину, що вона дійсно допустила правопорушення та вїхала під дію заборонного знаку, але цьому були обєктивні причини, а саме: вона була дуже втомлена після перебування цілого дня у відрядженні, дорога до магазину їй була незнайома і вона не помітила заборонного знаку, так як він розташований в такому місці, де його практично не видно водіям. Представник позивача вважає, що в цьому випадку інспектор поліції повинен був заслухати пояснення водія, надати їм оцінку, оцінити всі обставини у сукупності, і не штрафувати водія, а обмежитись попередженням. Крім того, представник позивача вважає, що відмова інспектора у задоволенні клопотання позивача про перенесення розгляду справи на інший день в звязку з потребою в юридичній допомозі є грубим порушенням прав позивача, порушенням права на захист, а тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є з цих підстав незаконною.

В суді відповідач інспектор роти № 4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 заперечував проти позову, пояснив, що позивач порушила ПДР, проїхавши під заборонний знак. Розташування вказаного знаку відповідає вимогам ДСТУ та вимогам ПДР, і вказаний знак знаходиться в даному конкретному місці тривалий час. Також відповідач пояснив, що поведінка позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення була зухвалою, позивач не реагувала на звернення до неї інспектора поліції, після зупинки проігнорувавши звернення до неї, вона прослідувала в магазин, і перебувала там деякий час. Після того, як позивач вийшла з магазину, вона продовжувала ігнорувати звернення інспектора, поводилась так, ніби не чує інспектора, постійно розмовляючи по мобільному телефону, ходила навкруги автомобіля, періодично вмикаючи та вимикаючи сигналізацію, відкриваючи двері автомобіля, перекладаючи пакунки з продуктами. Потім вже на котру вимогу інспектора позивач надала документи. Відповідач пояснив, що у задоволенні клопотання про перенесення розгляду в звязку з потребою в юридичній допомозі він відмовив, оскільки необхідну юридичну допомогу позивач отримала по телефону під час розгляду справи, так як безперервно спілкувалась і коментувала співрозмовнику всі дії інспектора поліції, а їй в цей час надавали необхідні консультації.

На підтвердження своїх заперечень представник відповідача надав суду відеозапис, що стосується обставин розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 (а.с.21).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії АР № 920831від 26.01.2017 року, ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 26.01.2017 року о 22-00 годині в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва, 181 ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 111830д/н ВМ7890АС, здійснила рух на заборонний знак 3.21, чим порушила вимоги розділу 33 п. 3.21 ПДР України (а.с. 5).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

В даній справі строк оскарження позивачем не пропущено, так як позов відправлено до суду поштовим звязком 06.02.2017 року (а.с.2).

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що вона не звикла до дороги та дорожніх знаків, і знаку не побачила, оскільки відповідно до п.п. «б» п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Недоречними суд вважає і посилання позивача нате, що вона була геть виснаженою, оскільки відповідно до п.п. «б» п. 2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Стосовно доводів позивача про те, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконною з тих підстав, що інспектор відмовив у задоволенні її клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з потребою в юридичній допомозі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В даному випадку суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на місці вчинення адміністративного правопорушення не призвів до порушення процесуальних прав позивача на правову допомогу, закріплених у ст. 268 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення вимог дорожнього знаку, підтверджується постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора поліції, а також поясненнями самого позивача як під час зупинки працівниками поліції, так і поясненнями представника позивача в судовому засіданні, де представник позивача визнав, що позивач дійсно вчинила правопорушення.

Тому дії інспектора поліції щодо розгляду справи безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення були правомірними і відповідали вищезгаданим нормам діючого законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу розяснювались її права, в тому числі і передбачені ст. 268 КУпАП про надання правової допомоги.

При цьому суд зазначає, що згідно діючого законодавства особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право оскаржити зазначену постанову як до вищестоящого органу, так і до суду.

Відповідно до ст.268 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржувати постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено та підтверджено належними доказами, що справа про адміністративне правопорушення розглянута повноважною особою, в присутності позивача, зясовано обставини справи, розяснені права та вислухані пояснення позивача, в яких позивач визнала вину у вчинені правопорушення, розглянуто її клопотання про відкладення розгляду справи, постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності вручена позивачці та підписана нею без зауважень.

В подальшому позивач оскаржила постанову при притягнення її до відповідальності в судовому порядку, а отже мала можливість скористатися правовою допомогою під час оскарження постанови до суду.

Крім того, суд зазначає, що законом не визнана обовязковою участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наданими суду доказами підтверджено факт порушення позивачем п. 3.21 ПДР України, а отже правомірність дій та рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, з огляду на що постанова серії АР № 920831від 26.01.2017 року є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69, 71, 122, 128, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 при визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського адміністративного апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги у випадку, якщо її не було подано.

Постанова у повному обсязі складена в пятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова