Справа № 295/1740/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н.Ф.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"03" квітня 2017 р. Справа № 295/1740/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від "16" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області-Данилишина П.Б., Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови про арешт рухомого майна боржника ,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б. та управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просив поновити строк оскарження постанови державного виконавця Кравчука О.Є, визнати неправомірними бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б., управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ухвалення неправомірної постанови від 22.12.2016 року про арешт рухомого майна та скасувати постанову державного виконавця Кравчука О.Є від 22.12.2016 року про арешт майна.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.02.2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.109 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, дійшов висновків. що позовна заява не може бути розглянута в порядку адміністративного судочинства, оскільки постанова від 22.12.2016 року про арешт майна була винесена державним виконавцем у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення, яке ухвалене у цивільній справі.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження"(в редакції від 02.06.2016 № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В свою чергу, частина друга вказаної статі передбачає, що рішення дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Зазначена позиція узгоджується з п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», згідно якого суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні. Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Як вбачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_3 оспорює :

1. бездіяльністьУправління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та начальника Управління Данилишина П.Б. щодо невидачі постанови від 22.12.16 р. про арешт майна , невиконання рішення суду ;

2.постанову державного виконавця Кравчука О.Є від 22.12.2016 року про арешт рухомого майна.

Відмовляючи у відкритті провадження у адміністративній справі, суд обгрунтував свої висновки тим, що позивач оскаржує дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення у цивільній справі і послався на наявність виконавчого провадження ВП №26826268 з примусового виконання виконавчого листа №2-5518 від 15.10.2010 року, виданого Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 боргу 37584,16 грн.

Між тим, в частині позовних вимог щодо Данилишина П.Б. з такими висновками суду погодитись не можна.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суду належало, перш за все, перевірити відповідність позовної заяви вимогам ст.106 КАС України, зокрема щодо змісту позовних вимог з метою конкретизації останніх із зазначенням суті публічно-правового спору, визначених відповідно до КАС України, з огляду на те, що нечітке викладення позивачем обставин у позовній заяві унеможливлює визначення судом наявності публічно-правового спору, а відтак - і відкриття провадження у справі, суд може залишити позов без руху та надати позивачу строк для приведення її у відповідність до вимог статті 106 КАС України (стаття 108 КАС).

Колегія суддів звертає увагу і на те, що відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав передбачених п.1ч.1 ст. 109 КАС України, суд першої інстанції залишив поза увагою вимогу ч.6 вказаної норми, якою передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкриті провадження у справі є передчасною, винесеною з порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від "16" лютого 2017 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області-Данилишин П.Б. АДРЕСА_2 Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області майдан Соборний,1,м.Житомир,10014