Справа № 813/4041/16
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Справа № 876/3129/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участі прокурора: Цинайко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокуратури Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 року у справі за позовом в.о. керівника Радехівської місцевої прокуратури до Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення 7 сесії 7 скликання Боложинівської сільської ради від 06.05.2016 року №67 «Про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території с.Вербляни Буського району для передачі земельної ділянки у власність».

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що оскаржуване рішення відповідача прийнято внаслідок неповідомлення депутатом сільської ради ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3В.) про наявність конфлікту інтересів, що є корупційним адміністративним правопорушенням, згідно з ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП. Обовязок врегулювати конфлікт інтересів посадовою особою органу місцевого самоврядування передбачений ст.28 Закону України Про запобігання корупції, а тому невиконання такого обовязку та прийняття рішення внаслідок вчинення корупційного правопорушення є підставою для визнання його протиправним та скасування у судовому порядку. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила прокуратура Львівської області. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив виключно з того, що спірне рішення Боложинівської сільської ради було підтримано всіма присутніми депутатами, а тому, в даному випадку, голос ОСОБА_3 не був вирішальним. Позивачем не обґрунтовано протиправність рішення Боложинівської сільської ради №67 від 06.05.2016 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території с. Вербляни Буського району для передачі земельної ділянки у власність» та не вказано обставин, які свідчать про наявність невідповідності прийнятого рішення приписам чинного законодавства України. Покликання прокурора на протиправне голосування за таке рішення зі сторони ОСОБА_3, не може підтверджувати протиправність рішення в цілому.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, покликаючись на наступне.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 06.05.2016 Боложинівською сільською радою прийнято рішення №67 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території с. Вербляни Буського району Львівської області для передачі земельної ділянки у власність».

Згідно ст.72 КАС України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України, одним із способів захисту прав є визнання незаконними рішень органів державної влади. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Незважаючи на імперативну норму ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції», яка визначає, що рішення, видані з порушенням вимог Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, обєднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування, суд дійшов до хибного висновку про те, що порушення норм вищевказаного Закону України при прийнятті рішення органом місцевого самоврядування не є безумовною підставою для визнання незаконним такого рішення та для автоматичного його скасування, а підлягає відповідній оцінці зі сторони суду.

Відтак, твердження суду першої інстанції суперечить вимогам ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки Законом визначено лише 2 способи його скасування - добровільне скасування уповноваженою особою або ж визнання такого рішення незаконним у судовому порядку.

Відповідно до п. 5 рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, яким є оскаржуване у даному випадку рішення, є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Оскільки рішення сесії Боложинівської сільської ради від 06.05.2016 № 67 прийнято внаслідок вчинення депутатом Боложинівської сільської ради Буського району ОСОБА_3 корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП у звязку із невиконанням останнім покладеного ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оспорюваного рішення, що встановлено постановою Буського районного суду Львівської області від 15.07.2016, не скасовано у добровільному порядку уповноваженою особою та відповідних заходів, спрямованих на його скасування не вжито, таке підлягає скасуванню у судовому порядку.

Разом з тим, що при розгляді справи № К/800/390114/15 (№ 486/74/15-а) Вищим адміністративним Судом України у своїй ухвалі від 02.06.2016 року зроблено правовий висновок, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року № 3206-УІ нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) внаслідок вчинення корупційного правопорушення, можуть бути скасовані органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції помилково зазначено, що прокурор не навів жодного доводу на засвідчення невідповідності прийнятого рішення Боложинівської сільської ради від 06.05.2016 №67 певним конкретним приписам законодавства України.

Також, що при прийнятті рішення суд звернув увагу й на те, що в даній справі за спірним рішенням у ОСОБА_1 виникли права, які підлягають під правовий захист за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховано практику Європейського Суду з прав людини, однак такий висновок суду не підтверджується жодними доказами, наявними у матеріалах справи та нормами чинного законодавства України.

Не заслуговують на увагу трактування суду першої інстанції ст.67 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки оскаржуване рішення відповідало б чинному законодавству лише за умови виконання депутатом ОСОБА_3 зобовязань, покладених на нього п.п.1, 2 ч.1 ст.3, ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оскаржуваного рішення. Недотримання ОСОБА_3 вимог вказаного Закону при прийнятті оскаржуваного рішення свідчить про його незаконність, незважаючи на вирішальність його голосу, оскільки таке прийнято в умовах реального конфлікту інтересів.

Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України у справі № К/800/390114/15 (№ 486/74/15-а), прийнявши ухвалу від 02.06.2016, якою залишено в силі судове рішення апеляційної інстанції, яким скасовано незаконну постанову суду першої інстанції у справі з таких же правовідносин.

Також, судова колегія апеляційного звертає увагу, що виконання ОСОБА_3 зобовязання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оскаржуваного рішення могло б вплинути на волевиявлення інших депутатів та прийняття рішення.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про запобігання корупції», відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв постанову, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги прокуратури Львівської області являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Львівської області задоволити. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 року у справі №813/4041/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії 7 скликання Боложинівської сільської ради №67 від 06.05.2016 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території с. Вербляни Буського району для передачі земельної ділянки у власність».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.04.2017 року