Справа № 236/418/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Біланова Н.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року справа №236/418/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 березня 2017 року у справі № 236/418/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про:

- визнання неправомірною відмови управління від 16 грудня 2016 року та 06 лютого 2017 року про перерахунок призначеного позивачу довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобовязання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1976 року по 01 липня 1980 року;

- зобовязання управління здійснити перерахунок і виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 28 вересня 2016 року з врахуванням раніше здійснених виплат

- зобовязання відповідача у звязку з підвищенням заробітної плати працюючого судді здійснити перерахунок і виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше здійснених виплат;

- зобовязати відповідача протягом десяти робочих днів, з дня отримання копії постанови подати звіт про виконання судового рішення та попередити відповідача про відповідальність у разі невиконання постанови суду (а.с. 4-9).

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано відмови управління від 16 грудня 2016 року та 06 лютого 2017 року в перерахунку призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці неправомірними. Зобов'язано управління зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1976 року по 01 липня 1980 року. Зобов'язано управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 28 вересня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат. Зобов'язано управління в звязку з підвищенням заробітної плати працюючого судді, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше здійснених виплат. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області протягом десяти робочих днів, з дня отримання копії постанови, подати звіт про виконання судового рішення. Попереджено відповідача, що в разі неподання звіту про виконання судового рішення, суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат (а.с. 28-29).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 березня 2017 року у справі № 236/418/17 та відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги управлінням зазначено, що позивачу не можливо зарахувати період роботи період навчання до стажу позивача на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, апелянтом зазначено, що підстави для виплати довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2017 року по 04 січня 2017 року без обмеження відсутні, оскільки скасування обмеження виплати довічного грошового утримання судді у відставці встановлено з 05 січня 2017 року Законом України «Про Вищу раду правосуддя» (а.с. 55-57).

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі не підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звільнено з посади судді та відраховано зі штату Краснолиманського міського суду Донецької області 27 вересня 2016 року у звязку з поданням заяви про відставку (а.с. 16).

28 вересня 2016 року позивач подала заяву до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 150962 від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 28 вересня 2016 року у розмірі 86 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді (а.с. 18).

Станом на момент призначення призначено щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи ОСОБА_2 зараховано стаж судді 23 роки 6 місяців 24 дні, половина строку навчання у вищому навчальному закладі з 01 вересня 1976 року по 01 липня 1980 року до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не зараховано, що підтверджено протоколом до розпорядження управління № 150962 (а.с. 18, 19, 35).

06 грудня 2016 року позивач звернулась із заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 86 % на 90 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді та у звязку з підвищенням мінімальної заробітної плати на підставі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (а.с. 41-42).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 150962 від 24 січня 2017 року заяву позивача задоволено частково, проведено перерахунок за період з 05 січня 2017 року, за період з 01 січня 2017 року по 04 січня 2017 року зменшено розмір раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання із обмеженням граничного виплат (10 740,00 грн.) (а.с. 38, 39, 40).

16 грудня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області позивачу направлено лист № 91/Ш-22-01-05, в якому зазначено, що в стаж роботи суддею не враховано період навчання з 01 вересня 1976 року по 01 липня 1980 року в інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, у звязку з тим, що в ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не зазначено, що даний період зараховується до стажу роботи суддею (а.с. 65-66).

Не погодившись з частковим задоволенням своєї заяви від 06 грудня 2016 року позивач 25 січня 2017 року знову звернулась до пенсійного органу з заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

06 лютого 2017 року відповідачем надано відповідь позивачу № 4/Ш-01-01-03 в якій зазначено, що ОСОБА_2 має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання , у тому числі з 01 грудня 2016 року у звязку із зміною прожиткового мінімуму, але розпорядження від 24 січня 2017 року не скасовано, перерахунок за грудень 2016 року не проведено.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774 та Закону України «Про вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798 у період з 01 січня 2017 року по 04 січня 2017 року встановлено обмеження довічного грошового утримання розміром 10 740,00 грн. на місяць, відтак перерахунок грошового утримання за цей період не проведено, а навпаки виплату обмежено (а.с. 17).

Не погодившись із відмовою у зарахуванні періоду навчання до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці та у звязку із відмовою у перерахунку такого утримання, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, однак не надав мотивування цього задоволення, однак суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції по суті вірним, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. ОСОБА_3 права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права регулює ОСОБА_4 України «Про судоустрій і статус суддів», який також визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (з урахуванням Рішення ОСОБА_3 Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

ОСОБА_2 призначено на посаду судді у 1993 року, в момент дії Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, положення ст. 43 якого передбачали, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абз. 2 п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

При цьому, у відповідності до Указів Президента України № 584/95 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та № 1061/2002 від 25 листопада 2002 року «Про внесення змін до Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку і навчання у вищих юридичних навчальних закладах період проходження строкової військової служби.

Пункт 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (редакція до 25 березня 2015 року) передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посадах прокурорів.

Вказані висновки узгоджуються із позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних судах Верховного Суду України у постанові від 06 липня 2016 року №П/800/426/14.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6 ст. 47 вказаного Закону).

22 травня 2008 року ОСОБА_3 Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, ОСОБА_3 Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». ОСОБА_3 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема, суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені ОСОБА_5 (з 01 вересня 1976 року по 01 липня 1980 року), що в загальному розмірі дає право на отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відтак, відмова управління в перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків є протиправним, а порушене право позивача є таким, що підлягає відновленню, тому позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07 листопада 2010 року (діяв на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача) суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат, зокрема за вислугу років. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат. За наявності стажу роботи більше 20 років суддям виплачується щомісячна доплата у розмірі 50%.

З 01 грудня 2016 року на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» збільшився розмір мінімальної заробітної плати до 1 600, 00 грн. Тому з 01 грудня 2016 року змінився розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді - посадовий оклад збільшився до 16 000 грн. Як наслідок - має бути здійснений з грудня 2016 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з мінімального розміру заробітної плати в 1 600 грн.

Отже, з 01 грудня 2016 року у зв'язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати змінився і розмір грошового утримання судді, який становить 25 600,00 грн. (а.с. 43).

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв'язку з підвищенням суддівської винагороди 06 грудня 2016 року.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить положень щодо строку перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» (ст. 84) визначає такі строки. Тому за аналогією закону (ч. 7 ст. 9 КАСУ) при виникненні права на підвищення довічного грошового утримання судді у відставці (01 грудня 2016 року) такий перерахунок мав бути здійснений з першого числа місяця, в якому суддя у відставці звернувся за перерахунком, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15-го числа включно.

Оскільки заяву про перерахунок подано 06 грудня 2016 року, то і перерахунок має бути здійснено з 01 грудня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відмова управління в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у звязку з підвищенням заробітної плати працюючого судді є протиправною, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути перерахованим з 01 грудня 2016 року без обмеження його граничного розміру.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо доводів апелянта про встановлення з 01.01.2017 року по 04.01.2017 року обмежень довічного грошового утримання максимальним розміром 10740 гривень, суд апеляційної інстанції не бере їх до уваги, оскільки максимальний розмір застосовується щодо місячної виплати грошового утримання, який з 05.01.2017 року не застосовується з приводу прийняття нового закону.

В іншій частині постанова суду першої інстанції не оскаржувалась.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись статтями 183-2, 184, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 березня 2017 року у справі № 236/418/17за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_6

ОСОБА_7