Справа № 818/1700/16
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 р. Справа № 818/1700/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.

за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_3, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м.Суми ГУ ДФС у Сумській області в якому просить скасувати:

- вимогиу про сплату боргу (недоїмки) № Ф - /42600 від 16 вересня 2016 р.;

- рішення від 16 вересня 2016 року № 000961304/42599 про застосування штрафних;

- податкове повідомлення - рішення від 16 вересня 2016 року № /42602;

- податкове повідомлення - рішення від 16 вересня 2016 року № /42603;

- податкове повідомлення - рішення від 16 вересня 2016 року № /42604;

- податкове повідомлення - рішення від 16 вересня 2016 року № /42605.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем проведено планову документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року та складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки.

Із висновками щодо порушення податкового законодавства, які викладені в акті перевірки позивач не погоджується.

Всі висновки щодо порушень законодавства вказаних в акті перевірки за періоді з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, зокрема щодо заниження суми чистого оподатковуваного доходу відповідно і податку на доходи фізичних осіб у сумі 457 66,57 грн., заниження єдиного внеску у сумі 209948,91 грн., військового збору у сумі 23862,02 грн. складовою розрахунку яких є валові витрати, ґрунтуються на відсутності первинних документів.

Позивач зазначає, що твердження ревізора про ненадання та відмову у наданні первинних документів, що підтверджують правомірність формування валових витрат не відповідають дійсності.

Перевіряючому на підтвердження правомірності формування витрат передбачених п. 177.4 ст.177 Податкового Кодексу України були надані рахунки, акти виконаних робіт, банківські виписки, приходні документи на закупку запчастин та шин, розрахунково- платіжні відомості, договори оренди автомобілів, акти списання ТМЦ, книга обліку доходів і витрат, підтвердженням закупки дизельного пального також є податкові накладні за даними ЄРПН, до якого ревізор мала вільний доступ.

В порушення п. 85.7 ст. 85 Податкового кодексу України, отримані вищевказані документи ревізором не були оформлені описом, який завіряється підписом обох сторін.

Зазначений в п. 85.6, ст. 85 Податкового кодексу України акт про відмову на підпис позивачу не надавався, відповідно факт порушення п. 44.1, п.44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010р., яке сталося в результаті ненадання платником податків первинних документів, що належали до предмета перевірки або повязані з ним нічим не підтверджений.

Крім того, акт документальної позапланової виїзної перевірки не містить переліку витрат та їх розміру, на підтвердження яких не були надані документи.

Посилання ревізора на невиконання запиту щодо надання документів та письмових пояснень від 10.08.216 р. № 3643/18-19-13-04-28, зокрема в частині надання посадовим особам, що проводять перевірку, всіх первинних документів, що стали підставою для формування податкової звітності за період, що перевіряється не може бути взятий до уваги оскільки первинні документи надавались, а запит містить загальні вимоги до подання документів і не містить переліку відсутніх первинних документів, та переліку документально не підтверджених витрат на підтвердження яких перевіряючим вимагались первинні документи.

Таким чином, позивач вважає, що висновок щодо відсутності первинних документів, що підтверджують вартість ТМЦ та інших витрат, безпосередньо повязаних зі здійсненням підприємницької діяльності за період 2013-2015рр. не відповідає дійсності та є безпідставним та необгрунтованим. Відповідно, збільшення розміру суми чистого оподатковуваного доходу є безпідставним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне.

Проведеною перевіркою було встановлено заниження платником чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 2478735,0 грн., яке відбулося внаслідок завищення підприємцем на ці суми у відповідних звітних періодах витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходу. Зазначене завищення витрат за 2013-2015 роки відбулося внаслідок відсутності документального підтвердження витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, та інших витрат, що повязані з веденням ФОП ОСОБА_3 господарської діяльності.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Отже, враховуючи вищевикладене, обовязок ФОП ОСОБА_3 щодо надання посадовим особам контролюючого органу первинних документів, які підтверджують показники його звітності, виник з 10.08.2016р. (І день проведення перевірки).

Враховуючи те, що на дату закінчення перевірки, станом на 23.08.2016 року платник податків не надав будь-які первинні або розрахункові документи, які повязані з предметом перевірки та підтверджували б задекларовані витрати, інспектором було складено акт про ненадання документів на перевірку від 23.08.2016 року.

Весь перелік документів, які були надані платником на перевірку міститься на сторінці 5-6 Акту перевірки.

Крім цього, платником податків було подано до ДПІ у м. Сумах заперечення на акт перевірки від 31.08.2016 року № 2256/18-19-13-04-17//182, та первинну скаргу на прийняті податкові повідомлення-рішення. Проте, позивачем ні до заперечення, ні до скарги не було додано жодного документу, який підтверджує понесені ним витрати.

Суд, заслухавши представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконання наказу від 28 липня 2016 року № 728 Державною податковою інспекцією у м. Сумах було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2013 року по 21.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01.01.2015 року по 21.12.2015 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 31.08.2016 року № 2256/18-19-13-04-17//182 (т.1 а.с. 10 22).

Проведеною перевіркою було встановлено заниження платником чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 2478735,0 грн., у тому числі за 2013 рік на 131485,0 грн., 2014 рік - 756449,0 грн., 2015 рік - 1590801,0 грн., яке відбулося внаслідок завищення підприємцем на ці суми у відповідних звітних періодах витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходу. Як зазначає в акті перевірки податковий орган, завищення витрат за 2013-2015 роки відбулося внаслідок відсутності документального підтвердження витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, та інших витрат, що повязані з веденням ФОП ОСОБА_3 господарської діяльності.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 31.08.2016 року, податковим органом винесено:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф - /42600 від 16 вересня 2016 р. з єдиного внеску в сумі 209948,91 грн. (т.1 а.с. 23);

- рішення № 000961304/42599 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16 вересня 2016 року на суму 23276,16 грн. (т.1 а.с. 28);

- податкове повідомлення - рішення № /42602 від 16 вересня 2016 р., яким було збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 572081,96 грн, в т. ч. податкове зобовязання 457665,57грн. та 114416,39 грн. штрафні санкції (т.1 а.с. 27);

- податкове повідомлення - рішення № /42603 від 16 вересня 2016 р., яким було збільшено суму грошового зобовязання з військового збору в сумі 29827,53 грн., в тому числі податкове зобовязанням 23862,02 грн. та 5965,51 грн. штрафні санкції (т.1 а.с. 26);

- податкове повідомлення - рішення № /42604 від 16 вересня 2016 р., яким було нараховано штрафні санкції в сумі 510,00 грн. (т.1 а.с. 25);

- податкове повідомлення - рішення № /42605 від 16 вересня 2016 р., яким було нараховано штрафні санкції в сумі 170,00 грн. (т.1 а.с. 24).

Суд вважає, що оскаржувані рішення контролюючого органу відповідають нормам законодавства виходячи з наступного.

Так з матеріалів справи суд вбачає, що висновки щодо порушень законодавства вказані в акті перевірки за періоді з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року щодо заниження суми чистого оподатковуваного доходу відповідно і податку на доходи фізичних осіб у сумі 457 66,57 грн., заниження єдиного внеску у сумі 209948,91 грн., військового збору у сумі 23862,02 грн., ґрунтуються на відсутності первинних документів, що підтверджують правомірність формування валових витрат, а саме вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані та використані у виробництві продукції та інших витрат.

Суд зазначає, що згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

Відповідно до п. п. 85.2, 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. При проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 зазначеного Кодексу у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу (пп. 44.7 ст. 44 ПК України).

З матеріалів справи суд вбачає, що 28.07.2016 року під підпис ФОП ОСОБА_3 було вручено повідомлення про проведення перевірки № 90 від 28.07.2016 року, копію наказу про проведення перевірки № 728 від 28.07.2016 року, 10.08.2016 року платник розписався в направленні на перевірку № 790 від 10.08.2016 року (т.1 а.с. 41 43). Отже, судом встановлено, що позивачу було відомо про початок зазначеної перевірки.

Крім цього, 10.08.2016 року платнику під підпис було вручено лист про надання документів та письмових пояснень з питань, які повязані з предметом перевірки, в якому ФОП ОСОБА_3 було попереджено, що у разі якщо до закінчення перевірки посадовим особам податкового органу не будуть надані документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені у податковій звітності, податковий орган буде вважати, що такі документи були відсутні на час складання такої звітності (т.1 а.с. 44).

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що документи щодо ведення ФОП ОСОБА_3 підприємницької діяльності знаходяться за місцем проживання останнього (за адресою м. Суми, вул. Черепіна, буд. 82/А квартира 28). В свою чергу, представник відповідача зазначив, що в зв»язку із зберіганням документів пов»язаних із здійсненням підприємницької діяльності за місцем проживання позивача, ФОП ОСОБА_3 погодився надати необхідні документи для проведення перевірки безпосередньо до ДПІ у м. Суми.

При цьому, з матеріалів справи суд вбачає, що ні на початку перевірки, ні під час її проведення, ні під час адміністративного оскарження рішень за наслідками перевірки позивач не заперечував проти дослідження документів повязаних із здійсненням його підприємницької діяльності в приміщенні податкового органу, як і не оскаржував дій податкового органу щодо призначення та проведення такої перевірки. Також судом встановлено, що позивач самостійно надав документи, які повязані з предметом перевірки до контролюючого органу, на підставі них і були зроблені висновки за результатами перевірки, які відображені у акті перевірки.

В акті перевірки зазначено, що платником було надано на перевірку до ДПІ у м. Сумах наступні документи: книга обліку доходів та витрат, трудові договори, накази на прийняття на роботу, зарплатні відомості.

Таким чином, ФОП ОСОБА_3 були надані документи, які підтверджують задекларовані витрати на оплату праці, нарахування на заробітну плату та книгу обліку доходів та витрат.

Разом з тим, в акті перевірки вказано, що будь які інші документи, які підтверджували б придбання ТМЦ та використання їх у господарській діяльності платника надано не було.

Враховуючи відсутність на момент проведення перевірки первинної документації та ненадання платником податків належних доказів на підтвердження виїмки документації правоохоронними органами, суд вважає, що податковим органом правомірно донараховані позивачу грошові зобов'язання спірними податковими повідомленнями-рішеннями та застосовано штраф у розмірі 510 гривень.

Відповідно до положень п. 121.1. ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

При цьому, твердження позивача про те, що податковому органу на підтвердження правомірності формування витрат передбачених п. 177.4 ст.177 Податкового Кодексу України були надані рахунки, акти виконаних робіт, банківські виписки, приходні документи на закупку запчастин та шин, розрахунково- платіжні відомості, договори оренди автомобілів, акти списання ТМЦ та інші документи суд вважає безпідставним виходячи з наступного.

Як вже зазначалось судом, пунктом 44.7.ст.44 ПК України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач акт перевірки отримав 31.08.2016 р. Відповідно до вказаної вище норми податкового законодавства, ні під час перевірки, ні після отримання акту перевірки ФОП ОСОБА_3 не надав та не надіслав податковому органу документи, визначені в акті як відсутні. Так, позивач звернувся до податкового органу із запереченням на акт перевірки, але жодного первинного документу до вказаного заперечення додано не було (т.3 а.с. 162 163) Крім того, позивач оскаржував рішення прийняті за наслідками вказаної перевірки в адміністративному порядку, але до скарги також не було додано жодного первинного документу.

Відтак суд доходить висновку, що у податкового органу були всі підстави вважати зазначені вище документи відсутніми.

Щодо посилання позивача на те що ревізор мала доступ до Єдиного реєстру податкових накладних, відтак мала змогу підтвердити правомірность формування витрат позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, що засвідчує факт придбання позивачем ТМЦ та право покупця на податковий кредит з ПДВ. При цьому сама по собі податкова накладна не є підтвердженням безпосередньої пов»язаності понесених витрат з отриманням доходів та фактичного використання в подальшому придбаних ТМЦ в підприємницькій діяльності позивача.

Також суд не бере до уваги надані позивачем до матеріалів судової справи копії первинних документів, оскільки останні не були предметом дослідження під час перевірки контролюючим органом внаслідок їх ненадання. Суд в такому випадку не може перебирати на себе функції податкового органу та перевіряти правильність та достовірність наданих суду первинних документів.

Крім того, щодо застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 170 грн. судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 було не дотримано пункт 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, а саме, порушено порядок реєстрації та обліку рухомого майна, внаслідок не повідомлення контролюючому органу за формою 20-ОПП про автотранспортні засоби, з допомогою яких здійснювались вантажні перевезення.

Пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України визначено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про правомірність оскаржуваних рішень контролюючого органу та безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.09.2016 року № Ф-/42600, рішення від 16.09.2016 року № 000961304/42599 про застосування штрафних санкцій за своєчасно не нарахованого єдиного внеску та податкові повідомлення - рішення від 16.09.2016 року № /42602, № /42603, № /42604 та № /42605 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 03.04.2017 року.

Суддя В.О. Павлічек