Справа № 815/1468/17
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1468/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Станкова О.Ф.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто);

від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання дій Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області викладені в листі від 06.02.2017 року №198/А/15-32-05-02-09 щодо відмови у видачі довідок «про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію» з 01.12.2015 року та з 01.05.2016 року та зобовязання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області видати ОСОБА_1 дві довідки «про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію» за формою, яка затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04.09.2013 року, з 01.12.2015 року відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та з 01.05.2016 року відповідно постанови КМУ від 06.04.2016 року №292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» з урахуванням підвищення посадових окладів працюючих державних службовців та із зазначенням усіх складових заробітної плати по відповідній посаді заступника начальника управління начальника відділу, а саме: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, яка під час роботи та на момент призначення пенсії була встановлена та виплачувалась в максимальному розмірі, надбавки за високі досягнення в праці або за виконання особливо важливої роботи, премій, що нараховуються та виплачуються згідно з положенням про преміювання, інших виплат: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірах середньомісячної заробітної плати, на які нараховується та сплачується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.01.2017 року звернулась із заявою до ГУ ДФС в Одеській області про видачу їй 2-х оновлених довідок про заробітну плату по аналогічній посаді, з якої позивачу призначена пенсія, з 01.12.2015 року та з 01.05.2016 року по формі, затвердженій Постановою Правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04.09.2013 року із врахуванням у повному обсязі всіх складових заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальне державне соціальне страхування, проте, згідно відповіді «Про надання довідок» від 06.02.2017 року №198/А/15-32-05-02-09, ОСОБА_1 відмовлено у видачі зазначених довідок, в обґрунтування чого відповідач послався на лист ДФС України від 25.08.2016 року №28751/7/99-99-05-01-04-17 «Про надання розяснень щодо перерахунку пенсій» яким надано розяснення Міністерства соціальної політики України, відповідно до яких підстави для видачі довідок відсутні, повідомлено про виключення підстав для перерахунку пенсій згідно ЗУ «Про державну службу», а також розяснено про зміни в законодавстві щодо виключення форми довідки, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04.09.2013 року, яку позивач просить видати відповідача. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки на час виходу на пенсію вказаний пункт був чинним, а тому ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії у раніше встановленому порядку та зміни у законодавстві не надають право відповідачу для невидачі довідки, у звязку з чим просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Так, позивач вважає, що за загальним принципом права, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі та даний принцип закріплено в Конституції України статті 58. Разом з тим, враховуючи те, що пенсія позивачу була призначена з 30.03.2005 року, відповідач не може застосовувати положення ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, що набув чинності з 01.05.2016 року, оскільки цим Законом на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення державних службовців в разі реаліззації ними права на пенсійне забезпечення після набуття чинності даного Закону а саме з 05.05.2016 року, а тому не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності, що не позбавляє права позивача на перерахунок раніше призначеної пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати державного службовця, працюючого на відповідній посаді. Поряд з викладеним, позивач важає що ГУ ДФС в Одеській області вийшло за межі наданих владних повноважень, оскільки питання про перерахунок пенсії не належить до компетенції вказаного органу. Позивач стверджує, що у відповідності до ст.ст.5, 11 ЗУ «Про інформацію» має право на таку інформацію, та, оскільки станом на 01.12.2015 року та на 01.05.2016 року постановою правління ПФУ №15-1 від 04.09.2013 року були затверджені форми довідок про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, саме за даною формою відповідач мав надати позивачу довідку для перерахунку пенсії, у звязку з чим ОСОБА_1 просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях (а.с.26-28), відповідно до яких пояснила про відсутність правових підстав для видачі позивачу довідки та перерахунку пенсії, оскільки листом ДФС України від 26.04.2016 року №14876/7/99-99-05-01-04-17 розяснено про відсутність підстав для видачі довідок з 01.12.2015 року та зауважено, що Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 внесено зміни, зокрема, до постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якими виключено п.4, що передбачав перерахунок пенсії в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Також, згідно з розясненнями Міністерства соціальної політики України «Щодо надання довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям» від 01.11.2016 року повідомлено, що на підставі постанови КМУ від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» постанова КМУ від 31.05.2000 року №865 втратила чинність. Також, ДФС України звернулась до Міністерства соціальної політики України за розясненнями щодо проведення перерахунку пенсій та відповідно до наданої відповіді від 03.02.2017 року №2203/0/2-17/21, відповідача повідомлено, що пенсії з 01.05.2016 року не перераховуються, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає. Крім того, відповідач вказує на те, що форма довідки, яку позивач просила надати, взагалі виключена та не передбачена діючим законодавством згідно постанови правління ПФУ від 04.07.2016 року №15-2, а тому у відповідача відсутні підстави для її видачі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 проходила службу в органах державної податкової служби та на даний час є пенсіонером і отримує пенсію за віком з 22.01.2005 року на підставі Закону України «Про державну службу» (а.с.15).

З метою подання документів до пенсійних органів для перерахунку пенсії, 18.01.2017 року позивач, у звязку з підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців з 01.12.2015 року та з 01.05.2016 року, звернулась із заявою до ГУ ДФС в Одеській області про видачу їй довідок «про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію», за формою, яка затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04.09.2013 року (а.с.16).

Листом «Про надання довідки» від 06.02.2017 року №198/А/15-32-05-02-09, ОСОБА_1 відмовлено у видачі зазначених довідок, в обґрунтування чого відповідач послався на лист ДФС України від 25.08.2016 року №28751/7/99-99-05-01-04-17 «Про надання розяснень щодо перерахунку пенсій» яким надано розяснення Міністерства соціальної політики України та відповідно до якого відсутні підстави для надання вказаної довідки позивачу, а також відповідачем розяснено про відсутність підстав для видачі довідок та про внесення змін до деяких законодавчих актів, а саме про виключення п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким було передбачено перерахунок пенсії в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Також, відповідач послався на те, що форма довідки, яку позивач просить надати, виключена та не передбачена діючим законодавством згідно постанови правління ПФУ від 04.07.2016 року №15-2. Додатково позивачу повідомлено про розмір посадових окладів за запитуваною посадою заступника начальника управління-начальника відділу станом на 01.12.2015 року та станом на 01.05.2016 року (а.с.17-17з/б).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулась до суду із даним позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889), положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII в частині права на перерахунок пенсії втратили чинність.

Відповідно до статті 90 Закону № 889, який набрав чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Натомість, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

В той же час, у відповідності до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З огляду на дану норму, підставою для перерахунку пенсії позивачу, є подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04 вересня 2013 року, було затверджено форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Вказану форму довідки виключено згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 4 липня 2016 року № 15-2 (яка набрала чинності з дня її офіційного опублікування, про що зазначено в офіційному віснику України від 02 вересня 2016 року № 67/стор. 85/стаття 2258/код акту 82865/2016, тобто з 02 вересня 2016 року).

Як вбачається з буквального змісту заяви позивача від 18.01.2017 року, остання просила видати довідку, форми якої на час звернення не існувало.

При цьому, порядок розрахунку сум, які включаються у вказану довідку було передбачено п. 4 Постанови № 865, який виключено згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 9 грудня 2015 року.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Як було зазначено вище, видача спірної довідки про заробітну плату, є не вичерпною частиною процесу обчислення розміру пенсії і як наслідок, її виплати, оскільки документ, форма якого виключена діючим законодавством не позбавляє права пенсіонера на отримання інформації щодо заробітної плати за відповідним наявним зверненням.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 КАС суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Крім того, в силу ч. 4 ст. 8 КАС, не може бути підставою для відмови у вирішенні справи відсутність законодавства, яке регулює спірні відносини, у тому числі і відсутність порядку розрахунку заробітної плати для перерахунку пенсії, проте виключення певних форм документів не позбавляє отримання певної інформації у довільній формі за відповідним зверненням особи.

У відповідності до ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів абовнесення змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Дане положення принципово забороняє погіршувати становище людини. При цьому суд зазначає, що розмір пенсії це кількісний показник, що відображає обсяг прав позивача на пенсію.

В пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 р. Про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статті 8 та статті 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони , які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Крім того, частина першої статті 58 Конституції України закріплює загальновизнаний принцип права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі наголошується на тому, що до події факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Право позивача на отримання пенсії саме в порядку, який передбачав збільшення її розміру шляхом здійснення перерахунку у разі збільшення суми заробітної плати державного службовця на відповідній посаді виникло у 2005 році. Тобто, воно виникло раніше зазначених вище змін до Постанови №865, які відбулися у 2015 році. Нові ж нормативно-правові акти застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли після набрання ними чинності, і до тих юридичних фактів, що настали після набрання чинності таким актом.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13.05.1997р. №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата вказав, що закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативного акту.

З цього приводу суд зазначає, що скасування форми довідок про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, не виключає можливості видачі такої довідки у довільній формі, адже саме право на перерахунок пенсії позивача не скасоване.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітні плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок (ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу»).

Отже, з урахуванням наведеного та обізнаності позивача про виключення форми довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, за формою, яка затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04.09.2013 року, яку ОСОБА_1 просила надати ГУ ДФС в Одеській області, та за відсутності відповідного звернення позивача із заявою про надання інформації (довідки) про складові заробітної плати діючого державного службовця за посадою, яку обіймала позивач, відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Отже, станом на час звернення позивача із заявою та на час розгляду справи спосіб захисту прав позивача, обраний при зверненні до суду не може бути застосований оскільки законодавством не передбачена форма довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям та порядок її видачі.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 07 квітня 2017 року.

Суддя П.П.Марин