Справа № 295/13716/16-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зосименко О.С.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"03" квітня 2017 р. Справа № 295/13716/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "10" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області третя особа: Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо встановлення позивачу основного розміру пенсії 56 % грошового забезпечення незаконними та зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити, здійснити перерахунок та виплатити позивачу грошове забезпечення з урахуванням основного розміру пенсії 61 % , починаючи з 01.09.2016 року.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 10.02.2017 року позов задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо встановлення ОСОБА_3 основного розміру пенсії 56 % грошового забезпечення незаконними.

Зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити ОСОБА_3 основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення.

Зобовязано головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення з урахуванням основного розміру пенсії 61 % , починаючи із 01.09.2016 року.

Не погоджуючись з ухваленою судом першої інстанції постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 із 30.08.2016 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" було видано свідоцтво про хворобу№ 244/158 від 28.07.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

10 серпня 2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 184 о/с позивача звільнено зі служби поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Листом заступника начальника управління начальника відділу з питань призначення пенсій військовослужбовцям та членам їх сімей Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Коляди І.В. №2200/09-23 від 21.09.2016 року ОСОБА_3 повідомлено, що пенсію призначено - 56 % грошового забезпечення.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

На підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

Отже, ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

За результатами медичного огляду осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ ВЛК виносять такі постанови: "Придатний до військової служби"; "Придатний до військової служби. Непридатний на посаду" (вказану в направлені відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей); "Обмежено придатний до військової служби"; "Потребує звільнення від виконання службових обов'язків (занять), відпустки за станом здоров'я; "Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку" (п.п. п. 1.63.5 п.1.63 Порядку №85).

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Отже з наведеного слідує, що ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" є уповноваженим органом на проведення медичного огляду осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ з метою визначення їх придатності за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ. Видане позивачу свідоцтво про хворобу є рішенням військово -лікарської комісії (прийнятим у межах повноважень та у спосіб визначений нормативними актами, що регламентують діяльність таких комісій), яке підтверджує непридатність позивача за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ - поліції.

Таким чином, покликання апелянта, щодо відсутності у позивача та третьої особи рішення військово -лікарської комісії про непридатність позивача до служби в органах внутрішніх справ є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки свідоцтво про хворобу ОСОБА_3 №244/158 відповідає вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, а наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 184 о/с від 10.08.2016 року про звільнення останнього зі служби поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" є чинний і ніким не оскаржений, то у позивача наявні всі підстави для задоволення його позову в частині визначення базового відсотка пенсії 61% відповідних сум грошового забезпечення.

На підставі зазначеного, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування судового рішення з мотивів наведених вище.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, постанову від 10.02.2017 року Богунським районним судом винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 2254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "10" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" квітня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,Житомир,10012

- ОСОБА_5 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,10003

4-третій особі: Головне управління Національної поліції в Житомирській області - вул.Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008,