Справа № 686/3485/15-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ К/800/44415/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Іваненко Я.Л.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області про визнання незаконними дій відповідача, скасування рішення про проведення позивачу перерахунку пенсії, оформленого зверненням від 23 грудня 2013 року № 1513/04-02 (реєстр від 13 грудня 2013 року № 129), зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок отримуваної ним пенсії, з урахуванням періоду роботи з 01 березня 1997 року до 30 червня 2000 року, встановивши розмір пенсії на тому ж рівні, який він отримував до 01 листопада 2012 року, виплатити на його користь зайво утримані грошові кошти за період з 01 листопада 2012 року в сумі, визначеній розрахунком.

Позов мотивовано тим, що відповідач протиправно виключив з доходів позивача заробітну плату за період з березня 1997 по квітень 1998 року у зв'язку з відсутністю відповідних документів в трудовому архіві.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі Хмельницької області про проведення позивачу перерахунку пенсії, оформлене зверненням від 23 грудня 2013 року № 1513/04-02, зобов'язано відповідача провести позивачу перерахунок пенсії із врахуванням періоду його роботи з 01 березня 1997 року по 30 червня 2000 року, встановивши розмір пенсії на тому ж рівні, який він отримував до 01 листопада 2012 року, зобов'язано відповідача виплатити на користь позивача утримані з нього кошти за період з 01 листопада 2012 року в сумі, визначеній розрахунком.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Касаційна скарга обґрунтована доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_4 наказом від 08 грудня 1997 року № 12-к прийнятий на роботу в Дочірнє підприємство «Ференс і К - Хмельницький», де працював на посаді касира-диспечера по 01 жовтня 2004 року та отримував заробітну плату, відомості про нарахування якої по 30 червня 2000 року містяться у довідці Дочірнього підприємства «Ференс і К» м. Хмельницький від 30 вересня 2004 року №150.

У довідці Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області від 03 квітня 2015 року, яка складена на підставі відомостей центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків Державної фіскальної служби України, значиться інформація про суми виплачених Дочірнім підприємством «Ференс і К» м. Хмельницький доходів ОСОБА_4 у другому - четвертому кварталах 1998 року, та відсутність у позивача доходів за перший квартал 1998 року.

Водночас, 01 березня 1997 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ференс і К» м. Львів укладено договір на виконання робіт щодо перевезення пасажирів громадським транспортом в межах міста терміном дії до 01 січня 1998 року.

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Ференс і К» м. Львів від 19 лютого 2013 року № 06 оригінал договору на виконання робіт, який був укладений між ОСОБА_4 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Ференс і К» м. Львів, знищений після закінчення терміну зберігання такого виду документації разом із іншими документами, які підтверджували виплати згідно з цим договором.

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ференс і К» м. Львів від 23 квітня 2013 року № 14 у відомостях про нарахування позивачу заробітної плати за період з 1997 по 2000 рік прізвище ОСОБА_4 відсутнє.

06 серпня 2013 року відповідач отримав лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Ференс і К» м. Львів від 01 серпня 2013 року № 20 про неможливість документального підтвердження факту роботи позивача і розшифровки складових його виплат у зв'язку із закінченням трирічного терміну зберігання та знищенням оригіналу договору на виконання робіт щодо перевезення пасажирів громадським транспортом в межах міста, укладеного 01 березня 1997 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ференс і К» м. Львів та ОСОБА_4, терміном дії до 01 січня 1998 року.

09 січня 2009 року до заяви про призначення пенсії за віком позивач додав довідку про заробітну плату від 30 вересня 2004 року № 150, завірену печаткою та підписами керівника і головного бухгалтера Дочірнього підприємства «Ференс і К-Хмельницький», за період роботи з 01 березня 1997 року по 30 червня 2000 року. На підставі поданих позивачем документів йому призначено пенсію.

На виконання протокольного доручення начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03 лютого 2012 року проведено інвентаризацію пенсійних справ, в тому числі позивача, та прийнято рішення, відповідно до якого переплата отриманої позивачем пенсії за період з 01 березня 1997 року по 31 грудня 1998 року становить - 47 439,80 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що відповідач протиправно виключив з доходів позивача заробітну плату за період з березня 1997 року по квітень 1998 року у зв'язку з відсутністю відповідних документів в трудовому архіві, оскільки обов'язок сплачувати страхові внески, зберігати документи по заробітній платі, передавати їх до архіву, покладається на організацію, а не працівника.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позову, суд апеляційної інстанції виходив із такого.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», далі - Закон № 1058, (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв та за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Пунктом 1 частини 1 статті 49 Закону № 1058 передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Питання призначення пенсії громадянам України регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 - ІV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 38 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України (пункт 1 частини 1 статті 64 Закону № 1058).

Статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку № 22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 01 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначена в додатку 1 Порядку № 22-1).

Така довідка видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де, зокрема, працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ, організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку № 22-1).

Отже, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження її нарахування первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постанові від 17 березня 2015 року (справа № 21-11а15).

Предметом спору в даній справі є дії (рішення) відповідача з визначення розміру пенсії позивача з урахуванням його заробітку за період з 01 березня 1997 року по квітень 1998 року.

За таких обставин, коли з 01 березня 1997 року по 08 грудня 1997 року ОСОБА_4 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ференс і К» м. Львів, де мав отримувати виплати за виконану роботу, у другому - четвертому кварталах 1998 року йому виплачувалась заробітна плата Дочірнім підприємством «Ференс і К» м. Хмельницький, а у першому кварталі 1998 року доходи позивача у цьому підприємстві були відсутні, то довідка від 30 вересня 2004 року № 150 про заробітну плату позивача в Дочірньому підприємстві «Ференс і К» м. Хмельницький за роботу у період з 01 березня 1997 року по 31 квітня 1998 року є недостовірною та не підтверджена первинними документами зазначених підприємств, тому вона не може братися до уваги для визначення розміру пенсії позивача з урахуванням його заробітку за період з 01 березня 1997 року по квітень 1998 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано скасував постанову суду першої інстанції та правильно відмовив у задоволенні позову.

Згідно з частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції, відповідає наведеним критеріям, його необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Іваненко Я.Л.

Мойсюк М.І.