Справа № 815/4594/16
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4594/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Градовського Ю.М., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - ОСОБА_1;

представника відповідача - Бондарчука Ю.В.;

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Колесніченко І.С., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Центру надання адміністративних послуг Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання незаконними дії та скасування рішення,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Колесніченко І.С. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/1 земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої за адресою: 67801, АДРЕСА_1 (далі - спірний об'єкт нерухомого майна);

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Колесніченко І.С. від 17.04.2014 р. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/1 частки спірного об'єкта нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилається на те, що реєстрація права власності ОСОБА_3 на 1/1 частки спірного об'єкта нерухомого майна відбулася на підставі рішення Овідіопольської селищної ради від 18 серпня 2006 року №126-V про безкоштовну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 спірного об'єкта нерухомого майна, яке в подальшому було скасовано у судовому порядку.

Оскільки рішення, яке стало підставою для реєстрації права власності скасовано, то, на думку позивача, відсутні підстави для існування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на 1/1 частки спірного об'єкта нерухомого майна.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції задля повного та всебічного розгляду даної адміністративної справи було залучено до участі у її розгляді в якості співвідповідачів державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Колесніченко І.С. та Центр надання адміністративних послуг Овідіопольської районної державної адміністрації.

Останнього було залучено у зв'язку зі змінами в законодавстві щодо осіб, які мають право вчиняти реєстраційні дії щодо об'єкта нерухомого майна.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити без змін.

Інші учасники судового процесу в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга повинна бути задоволена з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19 червня 2007 року ОСОБА_4 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

24 лютого 2010 року Овідіопольський районний суд Одеської області позов ОСОБА_4 задовольнив та призначив їй 55/100 ідеальної долі спільної сумісної власності подружжя.

Дане рішення Овідіопольського районного суду Одеської області набрало законної сили у липні 2010 року.

У липні 2014 року ОСОБА_4 дізналася про те, що спірний об'єкт нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_3 у розмірі 1/1 частки, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17 квітня 2014 року, індексний номер: 20652356 (а.с.11).

Вважаючи, що вона має право власності на частку земельної ділянки ОСОБА_4 у жовтні 2014 року звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Овідіопольської селищної ради від 18 серпня 2006 року №126-V «Про безкоштовну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» загальною площею 0,15 га, яка розташована по АДРЕСА_1 Одеської області;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку;

- визначити порядок користування даною земельною ділянкою.

Овідіопольський районний суд Одеської області ухвалою від 04 серпня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку - закрив, у зв'язку з тим, що така вимога підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року, яке набрало законної сили, вказаний позов ОСОБА_4 задоволений частково.

Суд визнав незаконним та скасував рішення №126-V від 18 серпня 2006 року Овідіопольської селищної ради «Про безоплатну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

В задоволенні позовної вимоги щодо визначення порядку користування даною земельною ділянкою суд відмовив, оскільки така вимога заявлена передчасно, так як не скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який передбачає, що підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень проводиться, крім іншого, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно. Оскільки свідоцтво на підставі якого виникло у ОСОБА_3 право власності не було скасовано, то, на думку суду, немає і підстав для скасування спірної державної реєстрації.

Колегія суддів вважає, що зазначена правова позиція суду першої інстанції є помилковою, виходячи з наступного.

Стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент прийняття рішення) встановлювала, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Суд вважав, що державна реєстрація речового права ОСОБА_3 на земельну ділянку відбулася на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, але оскільки воно не скасовано немає підстав для скасування рішення.

Однак, у даному випадку, слід звернути увагу що видання свідоцтва про право власності на нерухоме майно було прийняте одночасно з рішенням про державну реєстрацію і підставою для виникнення права власності на земельну ділянку є рішення міської ради про передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки.

Тобто, із положень вказаної статті слідує, що вона регулювала правовідносини, коли документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно видавали інші державні органи, на яких було покладено цей обов'язок.

У даному випадку підставою для виникнення права власності у ОСОБА_3 було рішення органу місцевого самоврядування, яке в подальшому було скасовано в судовому порядку.

Оскільки підстава для виникнення права власності скасована, то відповідно повинно бути скасована і само право власності.

До того ж, відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Як встановлено матеріалами справи, право власності на жилий будинок ОСОБА_4 набула на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2010 року, яким призначено їй 55/100 ідеальної долі спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів вважає, що з цього часу у неї виникло право власності і на частину земельної ділянки на якій розташований жилий будинок.

Водночас, реалізувати це право позивач була позбавлена можливості, оскільки було чинне рішення Овідіопольської селищної ради від 18 серпня 2006 року №126-V про безкоштовну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 спірного об'єкта нерухомого майна.

Дане рішення Овідіопольської селищної ради було скасовано лише в серпні 2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи норму даної статті та скасоване рішення Овідіопольської селищної ради від 18 серпня 2006 року №126-V, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта та вважає за необхідним скасувати спірне рішення державного реєстратора.

На сьогоднішній день ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» надає право скасувати державну реєстрацію речових прав лише шляхом скасування рішення і не свідчить про обов'язок скасування підстав набуття власності.

Переходячи до вирішення доводів апеляційної скарги щодо протиправності дій державного реєстратора, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 наведеного Закону, в редакції чинній на момент проведення спірної державної реєстрації (квітень 2014 року), державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Як свідчать матеріали справи, проведення державної реєстрації прав спірного об'єкта нерухомого майна, 17 квітня 2014 року, відбувалося на підставі свідоцтва про право власності, а свідоцтво про право власності видавалося на підставі діючого рішення Овідіопольської селищної ради від 18 серпня 2006 року №126-V «Про безкоштовну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» загальною площею 0,15 га, яка розташована по АДРЕСА_1 Одеської області.

Тобто, на той період часу, дії державного реєстратора відповідали вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому позовні вимоги про визнання незаконними дії державного реєстратора задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а тому, відповідно до п.1 ч.1 ст.202 КАС України, є підставою для скасування рішення та прийняття нового про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Колесніченко І.С., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Центру надання адміністративних послуг Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання незаконними дії та скасування рішення - задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Колесніченко І.С. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/1 земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої за адресою: 67801, АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Ю.М. Градовський

суддя І.П. Косцова