Справа № 815/3550/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3550/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського міського центру зайнятості, ОСОБА_2, в.о. директора Одеського міського центру зайнятості ОСОБА_3, про зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

22.06.2015 року до суду з позовом (т.1 а.с.3-5) звернувся ОСОБА_1 до в.о. директора Одеського міського центру зайнятості ОСОБА_2, в якому просив зобовязати ОМЦЗ нарахувати йому кошти розмірі 15537,53грн та зобовязати ОМЦЗ надати письмове рішення про призначення допомоги, виплатити матеріальну компенсацію у розмірі неодержаних коштів у сумі 31127,06грн.

06.07.2015 року позивач подав уточнений позов (т.1 а.с. 18-20) до ОМЦЗ в особі в.о. директора ОСОБА_2, в якому просив: зобовязати ОСОБА_2 вказувати ініціали в офіційних листах; зобовязати ОМЦЗ нарахувати йому кошти в розмірі 15537,53грн.; зобовязати ОМЦЗ надати йому згідно Наказу №307 письмове рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати; зобовязати ОМЦЗ виплатити йому матеріальну компенсацію у розмірі недодержаних коштів 15537,53грн. Загальна сума витребуваних коштів складає 31075,06грн.

Ухвалою суду від 17.07.2015 року неналежний відповідач в.о. директора ОСОБА_2 була замінена на належного - ОМЦЗ (т.1 а.с.46).

Постановою суду від 08.09.2015 року (т.1 а.с.82-85), яка залишена без змін ухвалою апеляційної інстанції від 12.11.2015 року (т.1 а.с.141-143), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОМЦЗ про зобовязання вчинити певні дії та нарахувати кошти в розмірі 31127,06грн., виплатити матеріальну компенсацію у розмірі 31127,06грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2016 року (т.1 а.с.164-168) по даній справі:

- залишені без змін ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 року, якою залишена без змін постанова Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 року, в частині вирішення позовних вимог щодо зобовязання Одеського міського центру зайнятості нарахувати позивачу кошті у сумі 31127,06грн. та зобовязання Одеського міського центру зайнятості нарахувати позивачу матеріальну компенсацію у розмірі недодержаних коштів у сумі 31127,06грн.;

- ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 року та 31.07.2008 року та постанова Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 року в частині позовних вимог щодо зобовязання ОСОБА_2 вчинити дії та зобовязання Одеського міського центру зайнятості надати письмове рішення про призначення допомоги скасована, справа в цій частині направлена до суду першої інстанції на новий судових розгляд.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 18.08.2016 року.

Ухвалою суду від 22.08.2016 року справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського міського центру зайнятості в частині позовних вимог щодо зобовязання ОСОБА_2 вчинити дії та зобовязання Одеського міського центру зайнятості надати письмове рішення про призначення допомоги прийнята до провадження.

Ухвалою від 25.08.2016 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позову. Ухвалою від 05.09.2016 року продовжений строк для усунення недоліків до 20.09.2016 року. Провадження по справі зупинено.

У звязку з витребуванням з Одеського окружного адміністративного суду справи Вищим адміністративним судом для вирішення питання щодо розяснення ухвали ВАСУ за заявою позивача, останнього повідомлено, що питання про подальший рух справи буде вирішено після повернення справи.

14.11.2016 року справа після повернення з ВАСУ передана судді.

Від позивача на виконання ухвали суду надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, в яких він зазначив, що підтримує позовні вимоги, відокремлені судом, у повному обсязі та просить:

- зобовязати ОСОБА_2 вказувати повні ініціали (тлумачення повне імя та по батькові) у всіх офіційних листах;

- зобовязати Одеський міський центр зайнятості надати письмове рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, а саме:номер наказу про виплату допомоги по безробіттю та його дату, підстави для нарахування, коли нарахована, призначення терміну виплати згідно законодавства, та коли дійсно допомога по безробіттю була виплачена (т.1 а.с.212-214).

15.12.2016 року від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог до Одеського міського центру зайнятості, в.о. директора ОСОБА_2, в якому позивач просив зберегти позовні вимоги, заявлені ним у клопотанні від 19.09.2016 року у повному обсязі, а саме зобовязати ОМЦЗ надати йому згідно вище доведених пунктів Наказу №307, письмове рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, а саме: номер наказу про виплату допомоги по безробіттю та його дату, підстави для нарахування, коли нарахована, призначення терміну виплати згідно законодавства, та коли дійсно допомога по безробіттю була виплачена (т.1 а.с.233-234).

Ухвалою суду від 20.12.2016 року залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_3 (т.1 а.с.240-242).

Ухвалою суду від 20.02.2017 року у звязку з незгодою позивача здійснити заміну неналежно відповідача в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_2 на належного в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_3 , останній залучений до участі у справі у якості співвідповідача.

21.03.2017 року позивач подав до суду уточнення до позовної заяви відповідно до ч.1 ст.51 КАС України до ОСОБА_2, ОМЦЗ в особі в.о. директора ОСОБА_3, в яких просив зобовязати ОСОБА_4 виплатити йому, відведені Державою кошти в розмірі 24045,26грн.; зобовязати ОСОБА_2 виплатити йому матеріальну компенсацію у розмірі недодержаних коштів 24045,26грн.; передати матеріали справи до Генеральної прокуратури України для розслідування порушень ОСОБА_2 за ч.1 ст.442; ч.1 ст.28; ч.2 ст.191; ч.2 ст.382 КК України та ОСОБА_3 ч.1 ст.28; ст.382 КК України (т.2 а.с.87-90).

В уточненнях до позовної заяви позивач після ознайомлення з матеріалами справи вважав необхідним зазначити, що всі, надані витяги з наказів ОМЦЗ, є в матеріалах справи ще з першої частини справи. Він вже майже три роки вимагав надати йому згідно п.6.3 Наказу №307 повні копії наказів, та довідку з повним розрахунком виплат. Таким чином, ОМЦЗ відмовляється виконувати рішення (Ухвалу) ВАСУ від 03.07.2016 року, а саме надати йому згідно Наказу №307 письмове рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати.

Загальна сума наданих коштів, згідно довідки ОМЦЗ, складає 24452,15 грн. Загальна сума наданих йому коштів згідно довідки АКБ «Південний» складає 20413,45 грн. Різниця, за винятком останнього місяця, складає 2408,41грн. Виходячи з цього, він недоотримав від ОМЦЗ коштів з допомоги по безробіттю у розмірі 2408,41грн. Відповідальність за привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем встановлена ч.2, ст.191 КК України.

Позивач зазначив, що виходячи із довідки АКБ «Південний» в період з 27.08.2014 року по 25.02.2015 року він отримував допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі. Лише 25.02.2015року йому компенсували недоотримані кошти. Причина такої затримки не зазначена ні в наказах ОМЦЗ, ні в довідці з ОМЦЗ у справі №521/1025/15-ц. Це суперечить п.6.3 Наказу №307, що рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, відкладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом центру зайнятості, номер і дата якого заноситься до картки персонального обліку безробітного. З цим наказом безробітний повинен бути ознайомлений під особистий підпис у картці обліку прийнятих рішень керівництва центру зайнятості. Зі скороченням та затримкою виплати допомоги по безробіттю він ознайомлений не був.

У звязку з вищенаведеним позивач вважає, що дії ОСОБА_2 є протизаконними. Позбавлення його та його неповнолітніх дітей, які знаходяться на його уриманні, коштів для життя протягом півроку (990 грн. допомоги на 4 осіб)є геноцидом.

Позивач вважає, що йому невірно був розрахований розмір допомоги. Він повинен бути розрахований, виходячи з його середньої заробітної плати за останні шість місяців 10463,77грн. та страхового стажу-10 років. Він повинен був отримати 46089грн. за 360 днів, але сума перерахованих коштів по допомозі по безробіттю за 360 днів склала 20413,45грн.

Відповідальність за виплату допомоги по безробіттю несе керівник центру зайнятості, а саме ОСОБА_2 (п.9.1 Наказу№307), яку позивач просить зобовязати виплатити йому, відведені Державою кошти в розмірі 24045,26грн. та зобовязати виплатити йому матеріальну компенсацію у розмірі недодержаних коштів 24045,26грн.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між позивачем - фізичною особою ОСОБА_1 і ОМЦЗ, який є субєктом владних повноважень та його керівником ОСОБА_4, на яку було покладено виконання обовязків директора ОМЦ з 11.04.2014 року Наказом Одеського обласного центру зайнятості №127к від11.04.2014 року (т.1 а.с.70). Наказом №195-к від 23.06.2016 року виконуючим обовязки директора ОМЦЗ призначений ОСОБА_3 (т.1 а.с.237).

ОМЦЗ є юридичною особою публічного права та створений відповідно до Закону України від 02.03.2000 року №1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон України №1533-III), Закону України від 05.07.2012 року №5067-VІ «Про зайнятість населення» (далі Закон України №5067-VІ).

Закон України №1533-III відповідно до його преамбули визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Згідно зі ст.8 Закону Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Частиною 6 ст. 10 встановлено, що функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та цього Закону. Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, входить до складу правління Фонду.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України №5067-VІ головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та реалізації державної політики у сфері зайнятості населення є центральний орган виконавчої влади у сфері соціальної політики.

Частиною 2 ст.21 Закону встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Статтею 43 Закону визначені особи, які можуть набути статус безробітного, а статтею 44 визначені права та обовязки зареєстрованих безробітних.

Умови, тривалість виплати допомоги по безробіттю, а також розмір допомоги по безробіттю визначені статтею 22 та 23 Закону України №1533-III.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.07.2014 року набув статус безробітного та йому була призначена допомога по безробіттю.

Позивач надавши до суду 21.03.2017 року заяву про уточнення позовних вимог просив зобовязати ОСОБА_2 виплатити йому, відведені Державою кошти в розмірі 24045,26грн. та зобовязати виплатити йому матеріальну компенсацію у розмірі недодержаних коштів 24045,26грн., вважаючи, що йому була невірно розрахована допомога по безробіттю, та він повинен був отримати 46089грн.

Статтею 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

По даній справі є такою, що набрала законної сили постанова суду від 08.09.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОМЦЗ про зобовязання вчинити певні дії, зокрема, нарахувати та виплатити йому недоплачені кошти допомоги по безробіттю та матеріальної компенсації у розмірі недодержаних коштів.

Постановою суду встановлені обставини щодо підстав призначення та розміру допомоги по безробіттю ОСОБА_5, який набув статус безробітного 22.07.2014 року, та встановлена правомірність призначення, розрахунку та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю. Постанова суду в цій частині залишена без змін судом апеляційної та касаційної інстанції.

При таких обставинах не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 про зобовязання її виплатити йому, відведені Державою кошти в розмірі 24045,26грн. та зобовязання виплатити йому матеріальну компенсацію у розмірі недодержаних коштів 24045,26грн.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про передачу матеріалів справи до Генеральної прокуратури України для розслідування порушень ОСОБА_2 за ч.1 ст.442; ч.1 ст.28; ч.2 ст.191; ч.2 ст.382 КК України та ОСОБА_3 ч.1 ст.28; ст.382 КК України, оскільки вказані вимоги по суті не є позовними вимогами у розумінні КАС України.

Разом з тим, судом встановлено, що під час знаходження на обліку в ОМЦЗ з 22.07.2014 року зі статусом безробітного, якому наказом від 29.07.2014 року була призначена допомога по безробіттю неодноразово звертався зі зверненнями та інформаційними запитами до ОМЦЗ.

29.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ОМЦЗ з заявою про надання йому документів, які підтверджують розрахунок виплати допомоги по безробіттю (т.1 а.с.32,54)

22.09.2014 року позивач звернувся до ОМЦЗ зі зверненням, у якому зазначив, що вдруге звертається зі зверненням представити йому у письмовому вигляді розрахунок щомісячної виплати йому допомоги по безробіттю та на підставі яких документів та правових норм ця сума допомоги розраховувалась (т.1 а.с.33,55).

Також 22.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_2 з інформаційним запитом про надання довідки про суму виплачених коштів допомоги по безробіттю за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року для предявлення до УСЗН у Київському районі (т.2 а.с.27).

Довідка від 28.09.2015 року видана на імя ОСОБА_1 згідно з його запитом (т.2 а.с.28).

ОСОБА_1 направив керівнику ОМЦЗ ОСОБА_2 претензію від 05.10.2014 року. У претензії позивач не погодився з сумою призначеної допомоги по безробіттю, вимагав нарахувати та виплатити йому кошти у сумі 18513,60грн., за винятком тих, які були йому перераховані. Також позивач вимагав надати йому письмове рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати (т.1 а.с.6-7).

Згідно відповіді ОМЦЗ від 17.11.2014 року позивача повідомлено про порядок реєстрації особи як безробітного та порядок обчислення середнього заробітку для розрахунку виплат допомоги по безробіттю (т.1 а.с.8-9).

03.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_2 з інформаційним запитом про надання довідки про суму виплачених коштів допомоги по безробіттю за період з 29.07.2014 року по 31.10.2014 року для предявлення її в органи соціального захисту населення для нарахування субсидій (т.2 а.с.15).

Довідка про доходи за період з 29.07.2014 року по 31.10.2014 року згідно з запитом надана позивачу 09.12.2014 року (т.2 а.с.16-17).

12.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_2 з інформаційним запитом про надання довідки про суму виплачених коштів допомоги по безробіттю за період з 01.11.2014 року по 31.12.2014року для предявлення до суду (т.2 а.с.18).

ОМЦЗ надав позивачу витребувану ним довідку 15.01.2015 року (т.2 а.с.19-20).

10.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_2 з інформаційним запитом про надання довідки про суму виплачених коштів допомоги по безробіттю за період з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року для предявлення її в орган соціального захисту населення для нарахування субсидій (т.1 а.с.34,56, т.2 а.с.21).

Витребувану довідку позивач отримав власноруч 27.03.2015 року (т.2 а.с.23)

08.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_2 з інформаційним запитом про надання довідки про суму виплачених коштів допомоги по безробіттю за період з 01.11.2014 року по 30.04.2015 року для предявлення її до УСЗН у Київському районі м. Одеси (т.1 а.с.35,58, т.2 а.с.24).

ОМЦЗ повідомив позивача листом від 14.04.2015 року, що витребувану ним довідку ОМЦЗ зможе видати після закінчення повного календарного місяця, а саме у травні 2015 року (т.2 а.с.25).

05.05.2015 року вказана довідка була видана на імя ОСОБА_1 (т.2 а.с.26).

08.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора ОМЦЗ ОСОБА_2 з інформаційним запитом про надання довідки про суму виплачених коштів допомоги по безробіттю за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року для предявлення її до УСЗН у Київському районі м. Одеси (т.1 а.с.36,57)

Довідка від 10.04.2015 року за вказаний період надана позивачу (т.1 а.с.39)

Дослідивши звернення, запити позивача та надані йому відповіді, суд дійшов до висновку, що вони не були розглянуті обєктивно та у повному обсязі в частині надання позивачу копій рішень про призначення йому допомоги по безробіттю, її розрахунку та підстав, з яких здійснений вказаний розрахунок.

Закон України «Про звернення громадян» відповідно до його преамбули регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права, зокрема, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст.ст.15,19 Закону України №393/96-ВР обов'язок об'єктивно, всебічно і вчасно розглядати заяви, скарги громадян, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до законодавства та повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв, покладений на органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд таких заяв у межах їх компетенції.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (далі Закон України № 2657-XII ) інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VІ від 13.01.2011 року (далі Закон України №2939-VІ) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.13 Закону України №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Статтею 5 Закону України № 2657-XII встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно з вищезазначеними нормами законодавства позивач при зверненні до ОМЦЗ зі зверненнями, інформаційними запитами мав право отримати повну, обєктивну інформацію та копії документів, які ним запитувались.

Судом встановлено, що позивач у зверненнях від 29.07.2014 року, 22.09.2014 року, а також претензії від 05.10.2014 року просив надати йому письмове рішення про призначення йому допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, розрахунок виплати допомоги по безробіттю та на підставі яких документів та правових норм ця сума допомоги розраховувалась.

Вказану інформацію та документи позивач від ОМЦЗ не отримав.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ухвалами суду від 17.11.2016 року, від 02.12.2016 року, від 20.12.2016 року у ОМЦЗ витребувані копії всіх заяв, інформаційних запитів ОСОБА_1, отриманих ОМЦЗ (у тому числі від 29.07.2014 року, 22.09.2014 року,10.03.2015 року, 08.04.2015 року), та відповідей на них.

ОМЦЗ на виконання ухвал суду від 17.11.2016 року, від 02.12.2016 року повідомив суд, що заяв щодо видачі витягів з наказів про призначення допомоги по безробіттю від ОСОБА_1 до ОМЦЗ не надходило. З наказом він був ознайомлений 29.07.2014 року під особистий підпис у додатку №2 до персональної картки ( т.1 а.с.236).

На виконання ухвал суду від 20.12.2016 року ОМЦЗ надав копії інформаційних запитів ОСОБА_1 від 03.12.2014року, від 12.01.2015, 10.03.2015, 08.04.2015, 22.09.2015 року та відповіді на них (т.2 а.с.4-28).

ОМЦЗ не надав витребувані судом копії звернень позивача від 29.07.2014 року, 22.09.2014 року та відповіді на них, незважаючи на те, що на наданих позивачем до суду копіях цих звернень наявні штампи ОМЦЗ о прийнятті вказаних звернень в ці дати.

Таким чином, ОМЦЗ не спростував тверджень позивача про ненадання йому на його звернення копій рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, розрахунок виплати допомоги по безробіттю та на підставі яких документів та правових норм ця сума допомоги розраховувалась.

Відповідно до п.6.3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року №307 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин та втратив чинність згідно з наказом Міністерства соціальної політики від 15.06.2015 року №613), рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, відкладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом центру зайнятості, номер і дата якого заносяться до картки персонального обліку безробітного. З цим наказом безробітний повинен бути ознайомлений під особистий підпис у картці обліку прийнятих рішень керівництва центру зайнятості.

ОМЦЗ у запереченнях на позов зазначив, що вказані вимоги ним виконані та позивач ознайомлений з наказом про призначення допомоги по безробіттю 29.07.2014 року під особистий підпис у додатку №2 до персональної картки.

Проте суд вважає, що ознайомлення позивача з наказом про призначення допомоги по безробіттю 29.07.2014 року під особистий підпис у додатку №2 до персональної картки, не позбавляє ОМЦЗ обовязку надати копію вказаного наказу позивачу відповідно до його звернень з іншою інформацією та документами, які ним запитувались.

При цьому суд враховує ту обставину, що у додатку №2 до персональної картки навпроти четвертого запису про ознайомлення з наказом, позивач разом зі своїм підписом про ознайомлення з наказом просив надати рішення у письмовому вигляді (т.1 а.с.239).

Суд вважає, що належним відповідачем за вказаними вимогами позивача є ОМЦЗ та вони підлягають задоволенню шляхом зобовязання ОМЦЗ надати позивачу відповідь та копії документів на його звернення від 29.07.2014 року, від 22.09.2014 року.

Що стосується вимог позивача про зобовязання ОСОБА_2 вказувати повні ініціали (тлумачення повне імя та по батькові) у всіх офіційних листах, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Питання оформлення документів регламентуються, зокрема, Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Мінюста від 18.06.2015 року №1000/5 (далі Правила №1000/5), Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою КМУ від 30.11.2011 року №1242 (далі Інструкція №1242), Національним стандартом України ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55 (далі ДСТУ 4163-2003).

Відповідно до п.2 розділу 7 Правил №1000/5 підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної - якщо документ надрукований не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалів (ініціала імені) і прізвища. Дозволяється в реквізиті "Підпис" після назви посади особи зазначати вчене звання, науковий ступінь. У разі оформлення документа на бланку посадової особи назву посади у підпису не зазначають.

Пунктами 52,53 Інструкції №1242 встановлено, що посадові особи підписують документи в межах своїх повноважень, визначених у положеннях (статутах) про установу, положеннях про структурні підрозділи, посадових інструкціях, наказі (розпорядженні) про розподіл обов'язків між керівником та його заступниками тощо. Підпис складається з найменування посади особи, яка підписує документ (повного - якщо документ надрукований не на бланку, скороченого - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалів (ініціалу імені) і прізвища.

Згідно з п.5.23 ДСТУ 4163-2003 підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалу(-ів) і прізвища.

Статтею 86 КАС України визначено, що, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського міського центру зайнятості, ОСОБА_2, в.о. директора Одеського міського центру зайнятості ОСОБА_3, про зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Зобовязати Одеський міський центр зайнятості надати позивачу відповідь та копії документів на його звернення від 29.07.2014 року, від 22.09.2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.