Справа № 826/19321/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 березня 2017 року 12:57 № 826/19321/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю:

представників позивача - Павленка Я.В., Войтенкова Д.Ю.,

представника відповідача - Сваток І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерконструкція Лтд» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Полімерконструкція Лтд» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у м. Києві № 7284 від 15.11.2016; зобов'язати ГУ ДФС у м. Києві надати звіт про виконання судового рішення в порядку виконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю рішення відповідача про призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, як такого, що не відповідає встановленому Податковим кодексом України механізму проведення перевірок з питань бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що виникло за період після 1 липня 2015 року, та відповідно порушує п. 37 підрозд. 2 розд. ХХ цього Кодексу.

У відповідному судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідані проти позову заперечував, посилаючись на доводи наведені в тексті поданих письмових заперечень. У своєму запереченні представник ГУ ДФС у м. Києві зазначив, що позапланова виїзна перевірка позивача була призначена у відповідності та з дотриманням норм чинного податкового законодавства. А саме така перевірка призначена згідно оспорюваного наказу № 7284 від 15.11.2016 за наявності обставин, передбачених пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Перевірка проведена з допуском працівника контролюючого органу, з відома посадових осіб ТОВ «Полімерконструкція Лтд» та в присутності останніх. За результатами перевірки складений акт від 06.12.2016 № 300/26-15-14-04-01/25291694, що свідчить про те, що станом на день звернення позивача із цим позовом дію наказу № 7284 від 15.11.2016 вичерпано.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Позивач 20.09.2016 подав до контролюючого органу за місцем податкового обліку електронну податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період серпень 2016 року з додатками, згідно якої, зокрема, задекларував до повернення на рахунок у банку суму бюджетного відшкодування в розмірі 1 938 781 грн. Ця податкова декларація зареєстрована за № та отримана ДПІ у Печерському район ГУ ДФС у м. Києві 20.09.2016, про що свідчить додана до позову роздруківка електронної квитанції № 2.

За наслідками отримання зазначеної податкової декларації ТОВ «Полімерконструкція Лтд» за серпень 2016 року ДПІ у Печерському район ГУ ДФС у м. Києві:

- надіслала позивачу письмовий запит від 23.09.2016 № 33890/10/26-55-12-02 з проханням надати документи, на підставі яких здійснювалося відображення операцій з поставки/придбання товарів (робіт, послуг) в податковому обліку за період виникнення від'ємного значення, та документи, що свідчать про правомірність задекларованих показників. У відповідь на цей письмовий запит контролюючого органу товариство надало лист-пояснення від 05.10.2016 № 05/1;

- провела в порядку ст. 76 і п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України камеральну перевірку такої податкової декларації та склала акт від 19.10.2016 № 344/26-55-12-02/25291694. З тексту акта камеральної перевірки вбачається, що перевіряючим арифметичні та/або методологічні порушення при формуванні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в сумі 1 938 751 грн. не встановлено. Разом з тим, працівник податкової інспекції дійшов висновку про неможливість встановлення обставин своєчасності, достовірності та повноти відображення позивачем показників у податковій звітності з податку на додану вартість за серпень 2016 року в межах проведення камеральної перевірки.

15.11.2016 начальником ГУ ДФС у м. Києві Демченко Л.Д. прийнято рішення (наказ) за № 7284 про проведення відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Полімерконструкція Лтд» () з питань правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період з 01.08.2016 по 31.08.2016, тривалістю десять робочих днів, з 16.11.2016.

Копія цього наказу від 15.11.2016 була вручена, а направлення на перевірку від 16.11.2016 за № 1077/26-15-14-04-01 пред'явлене посадовій особі ТОВ «Полімерконструкція Лтд» 16.11.2016, про що свідчить розписки директора ОСОБА_5 на такому направленні відповідача.

Надалі працівником ГУ ДФС у м. Києві протягом періоду з 16.11.2016 по 29.11.2016 згідно з пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на підставі наказу від 16.11.2016 № 7284 і направлення на перевірку від 16.11.2016 за № 1077/26-15-14-04-01 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань правомірності нарахування ТОВ «Полімерконструкція Лтд» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2016 року в сумі 1 938 751 грн., відображеної у податковій декларації з податку на додану вартість реєстр. № від 20.09.2016. Результати такої перевірки були оформлені актом від 06.12.2016 № 300/26-15-14-04-01/25291694 (далі - акт позапланової виїзної перевірки).

Як зазначено в тексті цього акта від 06.12.2016, перевірку проведено з відома директора ТОВ «Полімерконструкція Лтд» ОСОБА_5 та у присутності головного бухгалтера товариства ОСОБА_6 Запис у журналі реєстрації перевірок не вчинявся у зв'язку з відсутності такого на товаристві. Працівник контролюючого органу був допущений до проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Полімерконструкція Лтд», що не заперечується представником позивача в тексті позову.

Згідно висновків акта позапланової виїзної перевірки контролюючим органом встановлені факти порушення позивачем норм п. 197.11 ст. 197, п.п. 200.1 і 200.4 ст. 200 ПК України, ст. 3 Рамкової угоди між Урядом України та Комісією Європейського співтовариства, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Рамкової угоди між Урядом України та Комісією Європейських співтовариств» від 03.09.2008 № 360-VI, а саме: ТОВ «Полімерконструкція Лтд» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2016 року на 1 938 751 грн., та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 17 - ряд. 9 декларації 0110) за липень 2016 року на 1 938 751 грн., за серпень 2016 року на 130 000 грн. Суть даних правопорушень, на думку перевіряючого, полягає у неправомірному врахуванні в якості об'єкта оподаткування податком на додану вартість імпортних операцій звільнених від оподаткування названим податком, що зумовило формування податкового кредиту за липень 2016 року в сумі 1 938 751 грн.

Згідно з усними поясненнями представника відповідача, наданими в судовому засіданні 07.03.2017, що підтверджені представниками позивача, на підставі акта від 06.12.2016 № 300/26-15-14-04-01/25291694 ГУ ДФС у м. Києві прийняті відповідні податкові повідомлення-рішення, які оскаржені ТОВ «Полімерконструкція Лтд» в судовому порядку.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 20.1.4 ст. 20 ПК України (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно визначення, наведеного у пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральних перевірок врегульований статтею 76 ПК України. А саме така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова.

Крім того, п. 200.10 ст. 200 ПК України передбачений обов'язок щодо проведення контролюючим органом протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації з податку на додану вартість, камеральної перевірки заявлених у ній даних.

Згідно з пунктом 76.2 цієї ж статті порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Поряд з цим у пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Зокрема, документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. А документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових виїзних перевірок врегульований в си. 78 ПК України.

Відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з визначених обставин, зокрема: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (пп. 78.1.4); платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень (пп. 78.1.8).

При цьому, в останньому випадку документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Одночасно п. 37 підрозд. 2 розд. ХХ ПК України встановлено, що контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 1 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.

З 1 липня 2015 року призупиняється дія підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, абзацу четвертого пункту 82.4 статті 82, пункту 200.11статті 200 цього Кодексу, а також дія пункту 200.14 статті 200 цього Кодексу в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок.

Бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, задекларованих до відшкодування до 1 липня 2015 року, здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу у редакції, що діяла станом на 1 липня 2015 року.

В свою чергу п. 200.11. ст. 200 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу, за період до 1 січня 2016 року.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (вимоги до оформлення такого наведені у п. 81.1 ст. 81 цього Кодексу).

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних перевірок встановлені в ст. 81 ПК України.

Дослідивши наявні у справі матеріали суд встановив, що після проведення камеральної перевірки податкової декларації позивача за серпень 2016 року в порядку ст. 76 і п. 200.10 ст. 200 ПК України, результати якої оформлені актом, відповідачем протягом листопада 2016 року на підставі наказу від 15.11.2016 № 7284 та направлення від 16.11.2016 № 1077/26-15-14-04-01 фактично проведена позапланова виїзна перевірка з питань законності декларування платником заявленого в такій декларації до відшкодування з бюджету податку на додану вартість, тобто відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Так, з тексту наказу від 15.11.2016 № 7284 вбачається, що вказану позапланову виїзну перевірку ініційовано відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України у зв'язку подання ТОВ «Полімерконструкція Лтд» податкової декларації з податку на додану вартість із сумою, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за серпень 2016 року. Підставою визначено факт отримання доповідної записки управління спеціального аудиту ГУ ДФС у м. Києві від 11.11.2016 № 4969/26-15-14-04-01.

Аналізуючи зміст зазначеної доповідної записки суд встановив, що пропозиція профільного структурного підрозділу ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Полімерконструкція Лтд» з питань правомірності нарахування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2016 року ґрунтуються на даних листа ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.10.2016 № 10623/8/26-55-12-02.

В листі від 19.10.2016 № 10623/8/26-55-12-02 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві довела до відома відповідача інформацію про результати проведеної камеральної перевірки з надання копії акта від 19.10.2016 № 344/26-55-12-02/25291694 та повідомила про ненадання ТОВ «Полімерконструкція Лтд» відповіді у повному обсязі на виконання запиту податкової інспекції від 23.09.2016 № 33890/10/26-55-12-02 (без ідентифікації тих чи інших ненаданих документів/пояснень). За висновками ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві обставина ненадання документального підтвердження на зазначений запит протягом 10-ти робочих днів з дня його отримання є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки у відповідності до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Копію письмового запиту від 23.09.2016 № 33890/10/26-55-12-02 для встановлення переліку (обсягу) витребовуваних від платника документів і відомостей, пояснення з питання невиконання позивачем конкретних вимог цього запиту та/або встановлення контролюючим органом недостовірності даних, що містяться у податковій декларації ТОВ «Полімерконструкція Лтд» за серпень 2016 року до моменту призначення позапланової перевірки представник відповідач суду не надав.

При цьому, лист ТОВ «Полімерконструкція Лтд» від 05.10.2016 № 05/1, наданий на виконання запиту від 23.09.2016 № 33890/10/26-55-12-02, містить інформацію про вчиненні операції, що стали підставою для формування заявленого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, та до нього були додані копії первинних документів, які були використанні в ході проведення позапланової виїзної перевірки.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КАС України не довів факт виникнення обставин, передбачених нормою пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, для призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Також відповідач не довів наявність у нього підстав для призначення та проведення документальної позапланової перевірки позивача в порядку п. 200.11 ст. 200 ПК України, оскільки матеріалами справи не підтверджується відповідність операцій позивача, по яких заявлено бюджетне відшкодування за серпень 2016 року, жодному з критеріїв згідно цього пункту ст. 200 ПК України.

З огляду на вищезазначене суд погоджується з позицією позивача щодо порушення відповідачем порядку призначення позапланових виїзних перевірок при призначенні перевірки позивача на підставі наказу від 16.11.2016 № 7284, результати якої оформлені актом від 06.12.2016 № 300/26-15-14-04-01/25291694.

Разом з тим суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог товариства з наступних мотивів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 24.12.2010 №21-25а10, у разі коли платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Одночасно при розгляді адміністративних справ за позовами платників податків про скасування наказів про проведення позапланових невиїзних перевірок Верховний Суд України в своїх постановах від висловив від 27.01.2015 № 21-425а14, від 09.02.2016 у справі № 826/5689/13-а та від 16.02.2016 у справі № 826/12651/14 думку про те, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Водночас абз. 2 ч. 1 наведеної статті встановлює, що суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на те, що висновки Верховного Суду України у постановах від 27.01.2015 № 21-425а14, від 09.02.2016 у справі № 826/5689/13-а та від 16.02.2016 у справі № 826/12651/14 були сформовані у справах з іншими обставинами (а саме за фактами призначення та проведення контролюючими органами позапланових невиїзних перевірок платників) та у сукупності з правовим аналізом норм ст. 73 ПК України (останні визначають порядок проведення невиїзних перевірок), суд відступає від правової позиції, викладеної у наведених вище постановах Верховного Суду України, та натомість враховує правову позицію Верховного Суду України з постанови від 24.12.2010 №21-25а10.

Суд приходить до висновку, що позови платників податків, спрямовані на оскарження наказів про призначення позапланових виїзних перевірок, дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення таких перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому випадку в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

До аналогічних висновків дійшов також Вищий адміністративний суд України в ході розгляду адміністративних справи про скасування податкових повідомлень-рішень (постанова від 16.03.2017 № К/800/54814/15, ухвали від 15.03.2017 № К/800/48663/15, від 12.04.2016 № К/800/34845/14, 04.10.2016 № К/800/8821/16).

Як свідчать наявні матеріали справи, позапланова виїзна перевірка позивача була ініційована на підставі оскаржуваного наказу, проводилась в присутності посадових осіб ТОВ «Полімерконструкція Лтд», з врученням копії такого наказу та направлення на перевірку.

Таким чином, суд вважає обставин про допущення працівника контролюючого органу до проведення позапланової виїзної перевірки товариства 16.11.2016, проведення такої перевірки та оформлення її результатів відповідним актом перевірки, з подальшим винесенням податкових повідомлень-рішень, такими, що підтверджуються документально та усними поясненнями представників сторін.

Дані обставини свідчать про те, що позивача належним чином повідомлено про проведення документальної позапланової виїзної перевірки до її початку та позивачем допущено посадових осіб відповідача до проведення такої, а тому дії відповідача щодо проведення перевірки є правомірними.

Крім того, наказ на перевірку від 15.11.2016 №7284, як правовий акт індивідуальної дії, вичерпав свою дію після проведення позапланової перевірки, внаслідок чого скасуванню не підлягає.

Отже, враховуючи вищенаведене та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що посилання позивача на процедурні порушення, допущені відповідачем при призначенні податкової перевірки, не є в даному випадку достатньою правовою підстав для визнання протиправним та скасування наказу від 15.11.2016 № 7284.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Вищого адміністративного суду України стосовно того, що факт допуску платником до перевірки посадових осіб контролюючого органу нівелює правові наслідки можливих правових порушень, допущених цим органом при призначенні податкової перевірки (ухвали суду касаційної інстанції від 25.05.2016 № К/800/53392/15, постанови від 19.04.2016 № К/800/46320/14 та від 01.12.2015 № К/800/46185/14).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерконструкція Лтд» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов