Справа № 2а-3144/11
Суддя: Волков О.Ф.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоВолкова О.Ф.,
суддів:Гриціва М.І., Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л.,
при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю представників:

публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Український Графіт» − адвокатів Олійника О.С. та Задорожного О.В.,

спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - СДПІ) - Морозова П.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ПАТ «Український Графіт» до СДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПАТ «Український графіт» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 8 жовтня 2014 року № .

Позовні вимоги обґрунтовано незгодою з висновками відповідача щодо завищення позивачем витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, у зв'язку з проведенням операцій із придбання імпортованого нафтового коксу за цінами, що є вищими за «звичайні» ціни, що призвело до заниження податку на прибуток, оскільки звичайною ціною є ціна договору, яка відповідає рівню справедливих ринкових цін, а контролюючий орган не надав належних доказів імпортування позивачем товару за ціною, яка не відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Суди встановили, що між позивачем та Carbon Construction & Trading Limited (Сполучене Королівство Великобританія, м. Едінбург, Leith Walk Business Centre 130 Leith Walk) були укладені контракти від 22 грудня

2010 року № 804/1323-818/03088/34 та 22 грудня 2011 року №№ 804/1323-818/22697/34, згідно з умовами яких позивач придбавав сировину товарної групи «Сумарний малосірчаний нафтовий кокс марки KT-Q» виробництва «Бакинського нафтопереробного заводу ім. Г. Алієва» за цінами, які визначено наступним чином: з 1 квітня 2011 року за умови поставки DAF кордон України ціна склала 235 доларів США за тону, з

19 липня 2011 року за умови поставки DAF кордон Росії та Азербайджану - 290 доларів США за тону, з 22 грудня 2011 року за умови поставки DAF кордон України - 220 доларів США за тону, з 12 березня 2012 року за умови поставки DAF кордон Росії та Азербайджану - 276 доларів США за тону товару, з 30 квітня 2012 року за умови поставки DAF кордон Росії та Азербайджану - 285 доларів США за тону товару, з 1 червня 2012 року за умови поставки DAF кордон Росії та Азербайджану - 290 доларів США за тону товару.

Товар придбавався на умовах вищезазначеного контракту із залученням сторонніх перевізників, використовувався позивачем у власному виробництві як сировина при виробництві електродів графітованих, а понесені при його придбанні витрати увійшли до складу собівартості виготовленої продукції та віднесені позивачем до витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування у відповідний період.

Співробітники СДПІ в період з 27 серпня по 16 вересня 2014 року провели виїзну документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при господарських взаємовідносинах з нерезидентом Carbon Construction & Trading Limited щодо придбання сировини виробника Бакинський нафтопереробний завод (далі - Бакинський НПЗ) за період з 1 квітня

2011 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від

23 вересня 2014 року № 307/28-04-46-00/00196204 (далі - Акт перевірки).

За результатами проведеної перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем пункту 1.20.1 статті 1 Закону

№ 334/94-ВР, підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту138.6 статті 138 , підпункту 135.5.4 пункту135.5 статті 135 , підпунктів 153.2.2, 153.2.3 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у зв'язку із застосуванням «звичайних цін», всього у сумі 9 091 349 грн, у т.ч. ІІ квартал 2011 року - 1 294 881 грн,

ІІ-ІІІ квартал 2011 року - 2 662 558 грн (у т.ч. ІІІ квартал - 1 367 677 грн.),

ІІ-IV квартали 2011 року - 3 858 683 грн. (у т.ч. IV квартал - 1 196 125 грн),

І квартал 2012 року - 2 569 663 грн, півріччя 2012 року - 3 483 421 грн

(у т.ч. ІІ квартал - 913 758 грн), ІІІ квартали 2012 року - 4 174 568 грн

(у т.ч. ІІІ квартал - 691 147 грн), 2012 рік - 5 232 666 грн

(у т.ч. IV квартал - 1 058 098 грн).

На обґрунтування своєї позиції контролюючий орган послався на невідповідність договірної ціни по контракту з придбання у контрагента Carbon Construction & Trading Limited сумарного малосірчаного нафтового коксу марки KT-Q рівню звичайних цін за період ІІ-IV квартали 2011 року -2012 рік, у результаті чого було встановлено завищення витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі

9 091 349 грн.

Також суди встановили, що відповідно до інформації Бакинського НПЗ про те, що на підставі укладених між Бакинським НПЗ та компанією «Star Trading FZE» контрактів від 5 липня 2012 року № 25-2012/02 та 26 січня

2011 року № 25.2011/01 весь вироблений на Бакинському НПЗ сумарний малосірчаний нафтовий кокс марки KT-Q в 2011-2012 роках було продано в повному обсязі компанії «Star Trading FZE», а також те, що весь обсяг нафтового коксу, виробленого Бакинським НПЗ у 2011 та 2012 роках, був куплений компанією «Albus General Trading FZE» відповідно до довгострокового контракту між компанією та заводом. Оскільки компанія «Albus General Trading FZE» вже підписала ексклюзивний довгостроковий дистриб'юторський договір із компанією «Riroil Energy PTE LTD» на продаж нафтового коксу в 2011 та 2012 роках, то виявляється не можливим підписання прямого договору купівлі-продажу з ПАТ «Укрграфіт».

Відповідно інформації компанії «Riroil Energy PTE LTD» в

2011-2012 роках на території України ділером по поставкам коксу виробництва Бакинського НПЗ є компанія Carbon Construction & Trading Limited.

Крім цього, суди встановили, що Бакинський НПЗ експортував сумарний малосірчаний нафтовий кокс на адресу ПАТ «Укрграфіт», проте такий експорт здійснювався за дорученням саме компанії «Star Trading FZE» та на підставі договорів від 26 січня 2011 року № 25-2011/01 та 5 липня

2012 року № 25-2012/02, укладених між Бакинським НПЗ та саме «Star Trading FZE».

До того ж, відповідно до експертного висновку Запорізької торгово-промислової палати від 28 лютого 2014 року № ОИ-51 в період з 1 січня

2012 року по 31 грудня 2012 року, ціна товару «сумарний малосірчаний нафтовий кокс марки KT-Q» 180 - 300 доларів США відповідає середньому рівню цін, який склався при експорті подібної продукції із країни походження (Азербайджан) за вказаний період. В матеріалах справи також міститься експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати від 27 лютого 2014 року № ОИ-52, в якому експерт дійшов висновку, що в період з 1 січня по 1 липня 2011 року, ціна товару «сумарний малосірчаний нафтовий кокс марки KT-Q» 180 - 240 доларів США та в період з 1 липня по 31 грудня 2011 року - 240 - 307 доларів США, відповідає середньому рівню цін, який склався при експорті подібної продукції із країни походження (Азербайджан) за вказаний період.

Також в матеріалах справи міститься висновок ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 21 січня 2014 року № 10/19, відповідно до якого контрактний рівень цін на поставки коксу торгової марки KT-Q (ТУ AZS 274-2007), який діяв протягом 2011 року згідно з контрактом від 22 грудня 2010 № 804/1323-818/03088/34, є прийнятним при поставках коксу нафтового некальцинованого у 2011 році.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року, позов задовольнив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 грудня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій залишив без змін.

20 травня 2016 року СДПІ звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від

16 грудня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). У заяві просить скасувати зазначену ухвалу суду касаційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування заяви додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2015 року

(справа № 2а-3144/11/1070, К/9991/32533/12), яка, на думку заявника, підтверджує неоднакове застосування судом касаційної інстанції, зокрема, положень пункту 1.20 статті 1 Закону України від 28 грудня 1994 року

№ 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (був чинним на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 334/94-ВР), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС однією із підстав перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

У справі, яка розглядається, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, погодився з їхніми висновками про те, що відповідач згідно з вимогами Закону № 334/94-ВР не довів, що ціна товару за контрактами, укладеними між ПАТ «Український Графіт» та Carbon Construction & Trading Limited не відповідає рівню звичайної ціни, а позивач правомірно відніс до складу прибутку та витрат суми коштів по операціях із вказаним контрагентом за ціною, визначеною сторонами у контрактах.

Натомість у рішенні Вищого адміністративного суду України від

30 вересня 2015 року, наданому на підтвердження наведених у заяві доводів, суд касаційної інстанції виходив із того, що податковий орган довів, що ціна придбаного товару більше ніж на 20 % перевищує рівень звичайної ціни, а відтак позивач завищив податковий кредит.

Оскільки обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердились, а іншого тлумачення норм матеріального права, ніж у рішенні, яке переглядається, не наведено, то в задоволенні заяви слід відмовити.

Ураховуючи наведене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», частиною першою статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

ГоловуючийО.Ф. Волков
Судді:М.І. ГрицівО.В. Кривенда
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін