Справа № 607/1262/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2017 Справа №607/1262/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого: Кунцьо С.В.

з участю секретаря: Ліщинського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, проскасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581712 від 04.01.2017 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 04 січня 2017 року інспектором поліції ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581712, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 04 січня 2017 року о 17 год. 45 хв. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chrysler Voyager», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Руська в м. Тернополі, та здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора поєднаного з жовтим, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «е» «є» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною і необґрунтованою.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов, з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 8.7.3 «е» «є» Правил дорожнього руху України, оскільки 04 січня 2017 року о 17 год. 45 хв. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chrysler Voyager», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Руська в м. Тернополі, та здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора поєднаного з жовтим, чим порушив правила проїзду на заборонений сигнал світлофора.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини:

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР №581712, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chrysler Voyager», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Руська в м. Тернополі, та здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора поєднаного з жовтим, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «е» «є» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії АР №581712 від 04 січня 2017 року, винесеної інспектором поліції ОСОБА_3, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні, зокрема відповідно до п.8.7.3 «е» - червоний сигнал у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух, «є» - поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Так, частиною 2 статтею 122 КУпАП серед іншого передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду на заборонний сигнал світлофора.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обовязку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини вчинення даного правопорушення викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581712 від 04.01.2017 року, а тому вони вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а його посилання на відсутність факту порушення ним ПДР спростовуються даною постановою, тому суд вважає їх надуманими та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, та вбачає дану постанову в частині визнання винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення законною. Поряд з тим, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження відсутності у його діях складу даного правопорушення, зокрема доказу того, що він виконав вимоги п 8.10 встановлених ПДР України.

В свою чергу відповідачем суду окрім оскаржуваної позивачем постанови, інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано, зокрема повністю не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

Так, проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Однак за відсутності будь-яких інших доказів на підставі яких поліцейським патрульної поліції вирішена справа, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, а також враховуючи те, що діями позивача не було створено перешкод або ж шкоди іншим учасникам дорожнього руху, суд приходить до висновку про малозначність даного правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе провадження по адміністративній справі відносно позивача закрити, а ОСОБА_6 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року N5-рп/2015, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581712 від 04 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити, у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_7