Справа № 814/811/14
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/811/14

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Князєв В.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Стас Л.В.
Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міністерства доходів і зборів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міністерства доходів і зборів у Миколаївській області звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 борг в сумі 419 061, 40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем у встановлені законом терміни не сплачено штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки на суму 419 061, 40 грн., що стало підставою звернення податкового органу до суду з відповідним позовом.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року позов задоволено частково, з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 стягнуто на користь Державного бюджету України борг в сумі 415 981, 40 грн. В решті позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду та стягнути з відповідача борг, розрахований у відповідності до санкцій, передбачених п.п. 1,4,5 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №569-VIII від 01.07.2015 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, не врахував зміни, внесені до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яким пом'якшена відповідальність за порушення вимог вказаного Закону.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 27.10.2009 року посадовими особами ДПА у Миколаївській області проведено планову перевірку позивача з питань додержання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

За результатами перевірки складено акт № 1187/14/00/23/НОМЕР_1 від 09.11.2009 року, яким встановлене порушення вимог п.1,9,10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зокрема не проведення операції через РРО, не забезпечено щоденний друк та зберігання фіскальних звітних чеків, не зберігання контрольних стрічок протягом встановленого терміну.

09 листопада 2009 року Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки на суму 415 981,40 грн.

Вищезазначене рішення оскаржувалось відповідачем в судовому порядку.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.07.2010 року залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 09.11.2009 року є чинним, заявлена податковим органом до стягнення заборгованість підлягає стягненню на суму 415 981,40 грн.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції, станом на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють

розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,

громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому

порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Відповідальність за недодержання вищезазначених положень передбачена ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Враховуючи, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.07.2010 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2010 року, встановлено правомірність прийнятого податковим органом рішення про застосування штрафних санкцій №025842350 від 09.11.2009 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо посилань апелянта на ст. 58 Конституції України, яка передбачає, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, колегія суддів зазначає, що оскільки в період виявлення за відповідачем порушення та нарахування штрафних (фінансових) санкцій приписи ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" змін не зазнавали, підстави для застосування судом вказаного принципу відсутні.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, а отже підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міністерства доходів і зборів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення боргу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В. Стас

І.О.Турецька