Справа № 752/20346/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління по нарахуванню та виплаті Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року заяву ОСОБА_3 про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо невиконання судового рішення протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління по нарахуванню та виплаті Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано, що Київським міським центром по нарахування та здійсненню виплат при нарахуванні коштів не виконано рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління по нарахуванню та виплаті Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, в частині дотримання вимог статті 48 п.7 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат виплатити кошти згідно постанови суду у даній справі від 17 вересня 2014 року та додаткової постанови від 25 вересня 2014 року у справі позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління по нарахуванню та виплаті Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії відповідно до вимог статті 48 п.7 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати зазначену постанову суду першої інстанції.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року суд визнав дії Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва (правонаступником якого є Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві) по відмові в проведенні перерахунку ОСОБА_3 державної та додаткової пенсії, як інваліду 2 групи з числа ліквідаторів, потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, починаючи з 29 вересня 2010 року по 22 липня 2011 року включно - протиправними, зобов'язав Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3, як особі, яка стала інвалідом другої групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, державної основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період, починаючи з 29 вересня 2010 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням проведених виплат, визнав дії Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_3, як особі, яка стала інвалідом другої групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щорічної допомоги на оздоровлення за період з 29 вересня 2010 року по 17 вересня 2014 року включно у відповідності до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 мінімальних заробітних плат - неправомірними, зобов'язав Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_3, як особі, яка стала інвалідом другої групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, за період, починаючи з 29 вересня 2010 року по 17 вересня 2014 року включно, з урахуванням проведених виплат, зобов'язав Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3, як особі, яка стала інвалідом другої групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, за період, починаючи з 29 вересня 2010 року по 17 вересня 2014 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до додаткової постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року суд визнав дії Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва по відмові в проведенні перерахунку ОСОБА_3 соціальної допомоги як особі, що має статус дитини війни, у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 29 вересня 2010 року по 22 липня 2011 року включно - протиправними, зобов'язав Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3, соціальної допомоги як особі, що має статус дитини війни, у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, за період, починаючи з 29 вересня 2010 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням проведених виплат, визнав дії Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_3, як особі, яка стала інвалідом другої групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, розміру одноразової компенсації за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, у відповідності до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат - неправомірними, зобов'язав Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_3, як особі, яка стала інвалідом другої групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, одноразової компенсації за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, у відповідності до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат, зобов'язав Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3, як особі, яка стала інвалідом другої групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, одноразової компенсації за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, у відповідності до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року та додаткова постанова від 25 вересня 2014 року залишені без змін.

09 квітня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва винесена постанова про зміну способу виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києві від 17 вересня 2014 року та додаткової постанови від 25 вересня 2014 року, шляхом стягнення з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення, обрахованої відповідно до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, за період, починаючи з 29 вересня 2010 року по 17 вересня 2014 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Зазначена ухвала Голосіївського районного суду м. Києва не оскаржувалась в апеляційному порядку.

Крім того, 09 квітня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва винесена ухвала про зміну способу виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києві від 17 вересня 2014 року та додаткової постанови від 25 вересня 2014 року, шляхом стягнення з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_3 одноразової компенсації за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, обраховану у відповідності до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат.

Зазначена ухвала також не була оскаржена в апеляційному порядку.

Також судом було вірно встановлено, що 30 листопада 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. винесена постанова про повернення виконавчого документа про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії, стягувачу та про повернення стягувачу виконавчого документа про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3, соціальної допомоги як особі, що має статус дитини війни.

Підставою для повернення виконавчих документів стало виконання судового рішення Управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва в частині здійснення перерахунку, та відсутності бюджетного фінансування для здійснення відповідних виплат.

З метою забезпечення виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року та додаткової постанови від 25 вересня 2014 року, згідно розпорядження управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 04 лютого 2015 року, Центром проведено розрахунок суми щорічної допомоги на оздоровлення за період з 29 вересня 2010 року по 17 вересня 2014 рік в сумі 21005,80 грн та одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 3765,60 грн з урахуванням проведених виплат та замовлені кошти.

Розрахунок одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю було здійсни відповідно п.3 статті 48 Закону України в старій редакції «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської Катастрофи», де зазначалося, що виплата одноразової компенсації здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

ОСОБА_3 2 група інвалідності була встановлена в 2000 році, тому мінімальна заробітна плата при розрахунку одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю бралася за червень 2000 року у розмірі 90,00 грн.

Не погодившись з вищезазначеними розрахунками та нарахованими сумами ОСОБА_3 02 лютого 2016 року звернувся до Голосіївського районного суду з заявою про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо невиконання судового рішення протиправною, зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення та накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Голосіївський районний суд м. Києва (справа №752/2837/16-а) 05 липня 2016 року ухвалою вищезазначену заяву задовольнив частково, зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києві, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління по нарахуванню та виплаті Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат подати Голосіївському районному суду м. Києва протягом місяця звіт про виконання постанов суду у справі 752/20319/13 від 17 вересня 2014 року та додаткової постанови від 25 вересня 2014 року.

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в установлений термін надав звіт від 20 липня 2016 року № 09/1239-011 про виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року та додаткової постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року по справі №752/20319/13-а.

Не погодившись вдруге з зазначеними сумами у звіті, позивач знову звернувся з ідентичною заявою про невиконання судового рішення по справі № 752/20319/13-а, яка вже розглядалась.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 24 січня 2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково, зокрема, в частині яка була вже задоволена по іншій справі №752/20319/13.

Так, судом встановлено, що на виконання постанов Голосіївського районного суду м. Києва Центром було здійснено перерахунок пенсії позивача.

Тому відповідач прийшов до висновку, що ним було виконано рішення суду в обсязі, що є можливим за умови відсутності відповідного фінансування, а встановлення судового контролю можливе виключно при вирішенні справи по суті.

Згідно ч. 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Приписами ч. 9 статті 267 КАС України закріплено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Крім того, судом враховується, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства та спрямований на забезпечення виконання рішення суду.

В абз. 1 пп. 3.2 п. 3 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Зі змісту постанови та додаткової постанови, а також подальших ухвал у справі Голосіївського районного суду м. Києва вбачається, що на відповідача було покладено обов'язок виплатити кошти відповідно до вимог статті 48 п.7 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як було встановлено раніше, матеріалами справи підтверджується вчинення Центром дій з проведення перерахунку соціальної допомоги позивачу у розмірі відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року та додаткової постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року. Разом з тим, у повному обсязі дані постанови не виконані, оскільки Центру не забезпечено фінансування відповідних витрат.

Надаючи оцінку правомірності невиконання відповідачем судового рішення в частині забезпечення позивачу виплати нарахованих на підставі судового рішення коштів у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно п. 9 ч.1 статті 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Згідно ч.1,2 статі 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначені встановленого законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Крім того, суд звертає увагу, що призначені на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплати здійснюються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що невиконання судового рішення Центром в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а тому виключає можливість визнання такої бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом України у постановах від 24 березня 2015 року у справі № 21-66а15 та від 13 жовтня 2015 року у справі №21-2635а15.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) Центру щодо невиконання постанови суду в частині виплати та зобов'язання останнього вчинити відповідні дії.

Відповідно до ч. 1 статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Необхідно звернути увагу на те, що вищезазначеній нормі кореспондують положення абз. 6 п. 4 ч. 1 статті 163 КАС України, абз. 5 п. 4 ч. 1 статті 207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Таким чином, оскільки у постановах від 17 вересня 2014 року та 25 вересня 2014 року судовий контроль за виконанням рішення судом не встановлено, то апеляційний суд дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_3 у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Аналогічна позиція викладена у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 09 січня 2013 року № 28/12/13-13.

Таким чином, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даної заяви.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо невиконання судового рішення протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління по нарахуванню та виплаті Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.