Справа № 2а-14468/11/2070
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ К/9991/42329/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - ГУ МВС в Харківській області), начальника Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - начальник Харківського МУ ГУ МВС) про скасування висновку щодо незаконності отримання паспорта за касаційною скаргою позивача на судові рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати незаконними дії службових осіб ГУ МВС в Харківській області, допущені: при складанні та узгодженні висновку від 31 серпня 2011 року, затвердженого начальником Харківського МУ ГУ МВС, стосовно факту безпідставного документування паспорта України; при вилученні і знищенні паспортів громадянина України серії НОМЕР_1, виданого 4 лютого 2005 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківської області на ім'я ОСОБА_4, для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 1 березня 2005 року, виданого на ім'я ОСОБА_4; скасуванні реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1;

скасувати зазначений висновок як незаконний.

Посилався на незаконність дій та рішення, які є предметом оскарження, тому що на момент проголошення незалежності України він постійно проживав та території України, про що є відповідні підтверджуючі документи, відтак правомірно отримав паспорт громадянина України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року, залишеною без змін Харківським апеляційним адміністративним судом від 5 червня 2012 року, в задоволені позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач при оформленні громадянства України, в тому числі отримання паспортів, надав недостовірні відомості свого перебування на території України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення, скасувати та задовольнити позов у повному обсязі. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази недостовірності тих чи інших відомостей поданих ним для оформлення документів, які підтверджують громадянство України.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України від 8 жовтня 1991 року № 1636-XII «Про громадянство України» (далі - Закон № 1636-XII) особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» № 2235-III від 18 січня 2001 року (в редакції чинній на час спірних правовідносин, далі - Закон № 2235-III) передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; <…>

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року <…>.

Відповідно до пунктів 1 та 3 статті 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України і паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

За правилами, викладеними в Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 600 від 15 червня 2006 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 600), паспорт громадянина України видається територіальними підрозділами у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь (відділів) МВС (далі - територіальні підрозділи) за місцем проживання кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, а надалі в разі необхідності обмінюється, видається замість утраченого, викраденого або зіпсованого.

Для оформлення паспорта особа подає: основні та додаткові документи (у разі необхідності). Серед таких додаткових визначається довідка про реєстрацію особи громадянином України або свідоцтво про належність до громадянства України.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 215) відповідно до Закону України «Про громадянство України», визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 1 цього нормативного акту передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до пунктів 8 та 9 розділу ІІ Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР;

в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР;

в) рішення суду, яким підтверджується факт проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Тобто, для встановлення належності до громадянства України з підстав визначених пунктами 1 та 2 частини першої статті 3 Закону № 2235-III, особа, яка виявила бажання оформити громадянство України повинна подати до реєстраційного органу відповідний перелік документів, який передбачений пунктами 7 та 8 розділу ІІ Порядку № 215.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач не подавав, передбачені пунктами 7 та 8 розділу ІІ Порядку № 215, документи до реєстраційного органу для встановлення його належності до громадянства України (оформлення паспорту громадянина України).

У відповідності до пункту 40 Порядку № 600 погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти, зокрема, оформлені з порушенням законодавства України.

Абзацом 3 даного пункту Порядку передбачено, що у разі оформлення паспорта з порушенням законодавства керівником територіального органу (підрозділу) проводиться службова перевірка, про що складається висновок у двох примірниках, який затверджується керівником територіального органу (підрозділу) внутрішніх справ. Перший примірник висновку зберігається в територіальному підрозділі, а другий - направляється до Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України.

Отже висновки судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуваний висновок є законним та не підлягає скасуванню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують. Зокрема, для можливості встановлення належності до громадянства України (пункти 1 та 2 частини третьої Закону № 2235-III) необхідні відповідні передумови, такі як копія паспорту громадянина колишнього СРСР із відміткою місця проживання на території України станом на 24 серпня, 13 листопада 1991 року або рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на вказані дати.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман