Справа № 485/115/17
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 485/115/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Квєтка І.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження на підставі ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 6 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача в частині недоплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 4730 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов'язати відповідача у подальшому нараховувати та виплачувати ОСОБА_1, як учаснику бойових дій, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 15 вересня 2015 року серії НОМЕР_1, а тому на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак за 2016 рік зазначена допомога була нарахована та виплачена відповідачем у значно меншому розмірі. 21 грудня 2016 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області із заявою щодо доплати суми коштів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, проте листом від 22 грудня 2016 року за № 07/01-09/6739 відповідачем відмовлено позивачу у задоволенні названої заяви. На думку позивача, дії Управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області є протиправними.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 6 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу. Крім того, на думку апелянта, названа постанова Кабінету Міністрів України не відповідає Конституції України. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 15 вересня 2015 року серії НОМЕР_1.

Управлінням соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області позивачу у 2016 році виплачена щорічна грошова допомога до 5 травня, як учаснику бойових дій, в розмірі 920 грн..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016-й рік Управлінням соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області правомірно була здійснена в розмірі 920 грн., встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції до 28 грудня 2007 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, статус якого має позивач, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно частинам 1 та 4 ст. 17-1 названого Закону вказану виплату здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Разом з цим, пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (набрав чинності з 1 січня 2015 року) розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказані зміни Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися, а тому є чинними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 грн. (пп. 2 п. 1 Постанови).

Як встановлено матеріалами справи, Управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області у 2016 році виплатило позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн., тобто у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України на 2016 рік.

За таких даних, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок, нарахувати і виплатити 4730 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік, є правильним.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на безпідставність застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 з огляду на наступне.

Конституційний Суд України в п. 2.2 рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначив, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Конституції України).

У названому рішенні Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Наведена правова позиція Конституційного Суду України повністю узгоджується з правовою позицію Європейського суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року за заявою № 43331/12 Валентини Ніканорівни Великоди проти України.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 6 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко