Справа № 803/1761/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Справа № 876/1726/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2017р. у справі №803/1761/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а :

06.12.2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 02.06.2016 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 10553,78 грн., в тому числі: 8443,02 грн. - податкове зобов'язання та 2110,76 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Позовні вимоги мотивує необґрунтованістю висновків контролюючого органу, зроблених в акті планової перевірки від 21.04.2016 року щодо неправомірного включення до складу інших витрат у 2013-2015 роках витрат з орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності та витрат по сплаті ліцензії, оскільки відповідно до вимог пункту 177.4.4. статті 177 ПКУкраїни позивачем до складу інших витрат, пов'язаних з господарською діяльністю у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за відповідні звітні періоди внесена загальна сума 237544,00 грн. по оренді торгівельних площ в споживчого товариства Володимир-Волинський ринок. Ця сума відображена і в Книзі обліку доходів та витрат ОСОБА_1 помісячно в день проведення проплати в банку. Реальність здійснення господарської операції підтверджується первинними документами. Під час проведення перевірки контролюючому органу позивачем було пред'явлено Книгу обліку доходів і витрат, в якій відображено суми інших витрат, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу та включені до декларацій про майновий стан і доходи за 2013-2015 роки. В Книзі обліку доходів і витрат у графі «Інші витрати, пов'язані з отриманням доходу» жодним чином не відображено сум по оплаті ліцензій, оплаті оренди землі та оплаті послуг з охорони приміщень.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2017р. позов задоволено.

Податковий орган оскаржив дану постанову з підстав неповного з'ясування судом обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в порушення п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 ПК України, та п.3.2 наказу ДПА України від 24.12.2010 р. №1025 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» ФОП ОСОБА_1 у 2013 році Книгу обліку доходів і витрат вела з порушеннями, а саме не виводились залишки ТМЦ на початок та кінець звітного податкового періоду.

Перевіркою встановлено, що в книзі обліку доходів та витрат за 2013 - 2015 роки суми оренди, що віднесені до інших витрат не відповідають графі 5 в якій відображають реквізити документі,в що підтверджують понесені витрати. Інших документів на підтвердження валових витрат до перевірки за перевіряємий період не надано.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України є договір оренди такої земельної ділянки. Згідно п.288.2 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки, тобто ФОП ОСОБА_1

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності встановлений статтею 177 ПК України.

Віднесення до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманим доходом, плату за ліцензію пунктом 177.4 статті 177 ПК України не передбачено.

Крім того, зазначений перелік витрат не містить сплачені платником податки, збори (крім сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Оскільки орендна плата є обов'язковим платежем, який справляється у формі загальнодержавного податку та сплачується фізичною особою - підприємцем орендарем за користування земельною ділянкою державної і комунальної власності, ця сума не включається до валових витрат підприємницької діяльності.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 займається роздрібною торгівлею продуктами харчування, алкогольних, слабоалкогольних та тютюнових виробів, і відповідно протягом 2013-2015 років несла витрати, пов'язані із здійсненням господарської діяльності.

Орендує торгівельні приміщення у СТ «Володимир-Волинський ринок».

Володимир-Волинською ОДПІ проведена планова виїзна документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року та дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, про що складено акт від 21.04.2016 року № 104/13-, якою встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пунктів 177.4, 177.2 статті 177 ПК України, що призвело до заниження суми оподатковуваного доходу в сумі 56284,00 грн., в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 8443,02 грн., в тому числі: за 2013 рік - 2764,20 грн., за 2014 рік - 2764,22 грн. та за 2015 рік - 2914,60 грн. (а.с. 10-24)

Позивач не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, 23.05.2016 року подала відповідачу заперечення на акт перевірки. Однак, за наслідками розгляду заперечення відповідачем висновки, викладені в акті перевірки від 21.04.2016 року № 104/13- залишено без змін, а заперечення без задоволення (а.с. 28-34).

02.06.2016 року Володимир-Волинською ОДПІ на підставі акту перевірки від 21.04.2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 11 063,78 грн., в тому числі: 8 443,02 грн. - податкове зобов'язання та 2 620,76 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Позивач оскаржила в адміністративному порядку вказане податкове повідомлення-рішення та за результатами розгляду, рішеннями ГУ ДФС у Волинській області від 10.08.2016 року №440/ФОП/03-20-10-03-60 та ДФС України від 10.10.2016 року № 10640/Г/99-99-11-02-01-14 первинна та повторна скарги були залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Рішенням Головного управління ДФС у Волинській області від 01.08.2016 року строк розгляду первинної скарги продовжено та призначено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, про що складено акт від 10.08.2016 року № 394/13-. В ході проведення позапланової виїзної перевірки позивача підтверджено висновки, викладені в акті планової перевірки (акт від 21.04.2016 року №104/13-).

Контролюючий орган зробив висновок про заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 8443,02 грн. внаслідок включення до складу інших витрат орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності на загальну суму 13284,00 грн. та витрат по сплаті ліцензії на загальну суму 43000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачем правомірно включено суми, за оплату оренди торгівельних приміщень до складу інших витрат у загальному розмірі 239481,43 грн. за 2013-2015 роки, а тому Володимир-Волинська ОДПІ помилково дійшла висновку про заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 8443,02 грн., виходячи з наступного:

Відповідно до декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності за 2013 рік до складу інших витрат включено витрати по оренді торгівельних приміщень в сумі 73000,00 грн. Відповідно до декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності за 2014 рік до складу інших витрат включено витрати по оренді торгівельних приміщень в сумі 80996,00 грн. Відповідно до декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності за 2015 рік до складу інших витрат включено витрати по оренді торгівельних приміщень в сумі 83548,00 грн. (а.с. 188-191). Загальна сума витрат становить 237544,00 грн. (а.с. 178-187).

Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від здійснення господарської діяльності, що перебуває на звичайній системі оподаткування, встановлено статтею 177 ПК України.

Згідно з пунктами 177.1., 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 ПК Кодексу.

Згідно пункту 177.2. статті 177 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до підпункту 14.1.27. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 177.4 ст.177 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Загальна сума витрат, вказаних у податковій звітності співпадає з загальними річними показниками Книги обліку доходів і витрат позивачки за зазначені періоди.

Плата за оренду торгівельних приміщень за 2013-2015 роки згідно виставлених рахунків за оплату орендованих приміщень була здійснена у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 65-112, 121-130).

З досліджених судом першої та апеляційної інстанції актів звірки взаєморозрахунків, проведених між ФОП ОСОБА_1 та СТ «Володимир-Волинський ринок» за 2013-2015 роки вбачається, що загальна сума витрат по оренді торгівельних приміщень у СТ «Володимир-Волинський ринок» склала 239481,43 грн. і така була включена до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2013-2015 роки та відображена в Книзі обліку доходів і витрат (а.с.116-120, 131-153, 178-192).

Таким чином, до інших витрат позивачем було віднесено лише витрати за оплату оренди торгівельних приміщень, а не орендну плату за користування земельними ділянками комунальної власності та плату за ліцензії, як стверджує апелянт і таких доказів не надано суду першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що позивачем відповідно до положень статті 177 ПК України до складу інших витрат було включено витрати на оплату оренди торгівельних приміщень, т.я. вони пов'язанні з її господарською діяльністю.

А понесені позивачем витрати щодо сплати орендної плати за земельні ділянки не є витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову - ч.2 згаданої статті.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160, 195 - 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2017р. у справі №803/1761/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець