Справа № 816/1057/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1057/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

при секретарі Кисличенко О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Біопрепарат" до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Біопрепарат" (далі - ТОВ "ВК "Біопрепарат", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - ГУ ДФС У Полтавській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 червня 2016 року №, №, №, № та №.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі №816/1057/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року, у задоволенні адміністративного позову ТОВ "ВК "Біопрепарат" до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 січня 2017 року у справі №816/1057/16 касаційну скаргу ТОВ "ВК "Біопрепарат" задоволено частково, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

01 лютого 2017 року дана справа була направлена Вищим адміністративним судом України до Полтавського окружного адміністративного суду на новий розгляд та надійшла до суду 09 лютого 2017 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року справу №816/1057/16 прийнято до провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача із висновками акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області від 06.06.2016 №198/16-31-14-01-09/34815758, оскільки останні не відповідають фактичним обставинам. Господарські операції із контрагентом ТОВ "Бонасент-Агро" оформлені належними первинними документами, мали реальний характер та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках ТОВ "ВК "Біопрепарат".

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях від 27.07.2016 (том 1 а.с. 126-130) та додаткових поясненнях (том 3 а.с. 91).

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "ВК "Біопрепарат" (ідентифікаційний код 34815758) є юридичною особою (том 1 а.с. 103), знаходиться на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ (Глобинське відділення) та в перевіряємому періоді було зареєстроване платником податку на додану вартість з 18.07.1997, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ №100332450 від 08.04.2011 (том 1 а.с. 9).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ТОВ "ВК "Біопрепарат" займається таким видом економічної діяльності за КВЕД: 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (том 1, а.с. 103 зі звороту).

У період з 10.05.2016 по 30.05.2016 року посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ "ВК "Біопрепарат" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 06.06.2016 №198/16-31-14-01-09/34815758 (том 1 а.с. 8-61).

За висновками перевірки встановлено наступні порушення:

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 351613 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 351613 грн;

- п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 284352 грн, в тому числі за серпень 2015 року в розмірі 284325 грн;

- п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено р. 24 "Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" декларації з ПДВ на загальну суму 106329 грн, в тому числі за грудень 2015 року - 106329 грн;

- пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, абз. "е" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.170.9 ст.170, абзац "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо повноти обчислення та своєчасного внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період на загальну суму 1358,15 грн;

- п.3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 із змінами та доповненнями, а саме проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів оригіналу платіжного документа (встановленої форми та змісту), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на суму 5921,12 грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки відповідачем 15.06.2016 винесені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ "ВК "Біопрепарат" збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 351613 грн (том 1 а.с. 62);

- №, яким товариству збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 284352 грн за податковими зобовязаннями та 142176 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с. 63);

- №, яким товариству зменшено відємне значення суми податку на додану вартість в розмірі 106329 грн (том 1 а.с. 64);

- №, яким товариству визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та пеню у загальному розмірі 1971,24 грн, в тому числі за податковим зобовязанням - 1044,67 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 750,91 грн, сума пені - 175,66 грн) (том 1 а.с. 65);

- №, яким до товариства застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обліку готівки та застосування реєстраторів у розмірі 5921,12 грн (том 1 а.с. 66).

Не погоджуючись із правомірністю винесення вказаних податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ТОВ "ВК "Біопрепарат" суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує з матеріалів справи, підставами для висновку про заниження позивачем податку на додану вартість та заниження податку на прибуток став висновок контролюючого органу про те, що первинні документи оформлені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не були надані сертифікати якості, висновки на показники безпеки та висновки на вміст ГМО, які передбачені пунктом 2.8 договору поставки від 28.08.2015 №121/Б та які могли б підтвердити якість продукції.

Також при перевірці дотримання підприємством вимог податкового законодавства щодо виплат коштів, наданих під звіт та на відрядження у межах України та за кордон, наявності наказів про відрядження встановлено порушення, а саме, проведення готівкових розрахунків без надання одержувачем коштів платіжного документа (встановленої форми та змісту), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів у сумі 5921,12 грн. Згідно акту перевірки дані витрати платника податку не повязані із веденням господарської діяльності, не підлягають включенню до складу валових витрат та вважаються витратами, спрямованими на фінансування особистих потреб фізичних осіб.

За висновками перевірки вищевказані порушення виникли у зв'язку із включенням позивачем у перевіряємому періоді до складу валових витрат та податкового кредиту фінансових результатів безтоварних господарських операцій із контрагентом ТОВ "Бонасент-Агро" ().

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем укладено з ТОВ "Бонасент-Агро" () договір поставки від 28.08.2015 №121/Б (том 1 а.с. 67-68).

За умовами вищевказаного договору передбачено, що Постачальник (ТОВ "Бонасент-Агро") зобовязується поставити Покупцю (ТОВ "ВК "Біопрепарат") у встановлені строки партіями товар (соя урожаю 2015 року). Постачальник за власний рахунок та власними силами здійснює поставку товару на умовах DAP відповідно до правил ІНКОТЕРМС на склад Покупця.

Виконання вищевказаного договору оформлено первинними документами - податковими та видатковими накладними.

До податкового кредиту позивачем віднесено по господарських взаємовідносинах із ТОВ "Бонасент-Агро" суму 390681 грн, в т.ч. за серпень 2015 року - 390681 грн, що відображено в реєстрі податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість.

Оплата здійснювалася у безготівковій формі.

Суд зазначає, що вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з положеннями п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 №996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-XIV).

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції і при цьому містять дані, що, зокрема, дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні такої операції.

Наведене кореспондується з положеннями ст. 201 Податкового кодексу України, п. 201.1 якої передбачає, що платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України).

На виконання зазначеної норми Податкового кодексу України Міністерство фінансів України наказом від 22.09.2014 №957 затвердило форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (був чинним на час заповнення податкових накладних у спірних відносинах; далі - Порядок).

За приписами п. 1 Порядку податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.

За правилами заповнення податкової накладної, встановленими у п. 19 Порядку, усі податкові накладні скріплюються електронними цифровими підписами посадових осіб платника податку та електронним цифровим підписом, що є аналогом відбитка печатки постачальника (продавця). Податкова накладна не скріплюється електронними цифровими підписами (печаткою) отримувача (покупця) товарів/послуг. Накладання електронних цифрових підписів посадових осіб (печаток) платника податку здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд приймає до уваги те, що відповідно до правової позиці, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.03.2012 (23740257), первинні документи підписані від імені підприємств та організацій, що зареєстровані у встановленому порядку, особами, які заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Так, як слідує з матеріалів справи, у ході кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України було встановлено, що директор ТОВ "Бонасент-Агро", від імені якого підписані видані цим товариством позивачу первинні документи, лише формально рахувався директором, жодної фінансово-господарської діяльності не здійснював, як і фактично не виконував обовязків керівника підприємства, не мав наміру здійснювати господарську діяльність від імені новоствореної юридичної особи, що підтверджується вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2016 у справі №638/9210/16-к (провадження №1-кп/638/534/16), яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (копія вироку наявна у матеріалах справи том 3 а.с. 21-22).

Тобто, надані до матеріалів справи позивачем первинні бухгалтерські (видаткові накладні) та податкові документи (податкові накладні) не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, які посвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ та витрат до податкового кредиту та валових витрат є безпідставним.

Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування ТОВ "ВК "Біопрепарат" податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, видані контрагентом - ТОВ "Бонасент-Агро", діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та первинні документи, якого підписані від імені особи, яка не брала участь у діяльності товариства, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та витрат є безпідставними.

За таких обставин суд погоджується з доводами контролюючого органу, що позивачем безпідставно сформований податковий кредит та витрати за спірний період, що призвело до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Крім того, відповідно до пункту 3.1 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем проведено готівкові розрахунки без надання одержувачем коштів платіжного документа встановленої форми та змісту, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, а саме реєстри для запису поштових переказів та рекомендованих поштових відправлень, накладна на відправлену пошту або розрахунковий документ взагалі відсутній (том 1 а.с. 38- 47, том 2 а.с. 2-159). Загальна сума становить 5921,12 грн. Дані витрати платника податку не повязані з господарською діяльністю, не підлягають включенню до складу валових витрат та вважаються витратами, спрямованими на фінансування особистих потреб фізичних осіб.

Зазначена сума коштів була перерахована за рахунок підприємства і відповідно до п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку. Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Згідно абзацу "е" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

Згідно п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що оскільки з перерахованої суми податок з доходів фізичних осіб не утримувався, чим порушено абзац "а" п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством недоутримано податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 в сумі 1044,67 грн, контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

До того ж, як визначено частиною першою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач в ході судового розгляду справи довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, позивач не надав суду належних доказів того, що оспорюванні рішення відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та порушують його права і законні інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ "ВК "Біопрепарат" повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову в повному обсязі складено 06 квітня 2017 року.

Суддя С.О. Удовіченко