Справа № 826/15989/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року у справі з адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙБЛ ТВ - ФІНАНСИ» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙБЛ ТВ - ФІНАНСИ» (далі - позивач, ТОВ «КЕЙБЛ ТВ - ФІНАНСИ») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (далі - відповідач, НКРЗІ), в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07 червня 2016 року №296 у частині призначення планової перевірки ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ» як користувача радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування та суб'єкта телекомунікацій;

2) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06 вересня 2016 року №468 у частині призначення планової перевірки ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ» як користувача радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування та суб'єкта телекомунікацій;

3) визнати протиправним та скасувати наказ голови НКРЗІ від 09 серпня 2016 року №104/нк;

4) визнати протиправним та скасувати наказ голови НКРЗІ від 09 серпня 2016 року №125/нк;

5) визнати протиправними дії відповідача щодо складання акта про повторну відмову користувача радіочастотного ресурсу України у допуску уповноважених НКРЗІ посадових осіб для проведення перевірки від 03 жовтня 2016 року №228/пос/13-1;

6) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25 жовтня 2016 року №564 про анулювання ліцензій №№5914, 6048, виданих ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 07 червня 2016 року №296 «Про затвердження Планів перевірок суб'єктів ринку телекомунікацій та користувачів радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування на третій квартал 2016 року» в частині, що стосується проведення планових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ».

Визнано протиправним та скасовано рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 06 вересня 2016 року №468 «Про затвердження Планів перевірок суб'єктів ринку телекомунікацій та користувачів радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування на четвертий квартал 2016 року» в частині, що стосується проведення планових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ».

Визнано протиправними та скасовано накази голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 09 серпня 2016 року №104/нк та від 09 серпня 2016 року №125/нк в частині, що стосується проведення перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ».

Визнано протиправними дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації щодо складання акта про повторну відмову користувача радіочастотного ресурсу України у допуску уповноважених Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації посадових осіб для проведення перевірки від 03 жовтня 2016 року №228/пос/13-1.

Визнано протиправним та скасовано рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 25 жовтня 2016 року №564 про анулювання ліцензій №№5914, 6048, виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ».

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно з пунктами 1 та 2 рішення від 07 червня 2016 року №296 «Про затвердження Планів перевірок суб'єктів ринку телекомунікацій та користувачів радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування на третій квартал 2016 року» (далі по тексту - рішення №296) відповідно до статті 191 Закону України «Про телекомунікації» та частини шостої статті 18 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» НКРЗІ вирішила затвердити План перевірок суб'єктів ринку телекомунікацій на третій квартал 2016 року та План перевірок користувачів радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування на третій квартал 2016 року.

До вказаних Планів перевірок включено ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ» як суб'єкта телекомунікацій та користувача радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування.

На виконання вказаного рішення НКРЗІ направила позивачу повідомлення про проведення планових перевірок від 10 серпня 2016 року №13-5794/1311, в якому повідомив про проведення планових перевірок ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ» як суб'єкта телекомунікацій та користувача радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування на підставі наказу голови НКРЗІ від 09 серпня 2016 року №104/нк щодо дотримання законодавства у сфері телекомунікацій та законодавства про радіочастотний ресурс.

На підставі відповідних посвідчень посадові особи НКРЗІ прибули для проведення перевірки, проте, керівник позивача відмовив у допуску до перевірок із зазначенням відповідних причин на звороті посвідчень, а саме у зв'язку із незаконністю призначення перевірок згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №78-VIII.

Згідно з пунктів 1 та 2 рішення від 06 вересня 2016 року №468 «Про затвердження Планів перевірок суб'єктів ринку телекомунікацій та користувачів радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування на четвертий квартал 2016 року» (далі по тексту - рішення №468) відповідно до статті 191 Закону України «Про телекомунікації» та частини шостої статті 18 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» НКРЗІ вирішила затвердити План перевірок суб'єктів ринку телекомунікацій на четвертий квартал 2016 року та План перевірок користувачів радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування на четвертий квартал 2016 року.

До вказаних Планів перевірок включено ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ» як суб'єкта телекомунікацій та користувача радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування.

На виконання вказаного рішення НКРЗІ направила позивачу повідомлення про проведення планових перевірок від 19 вересня 2016 року №13-6828/1311, в якому повідомив про проведення планових перевірок ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ» як суб'єкта телекомунікацій та користувача радіочастотного ресурсу України у смугах радіочастот загального користування на підставі наказу голови НКРЗІ від 16 вересня 2016 року №125/нк щодо дотримання законодавства у сфері телекомунікацій та законодавства про радіочастотний ресурс.

На підставі відповідних посвідчень посадові особи НКРЗІ знову прибули для проведення перевірки, проте, керівник позивача повторно відмовив у допуску до перевірок із зазначенням відповідних причин на звороті посвідчень.

Відповідачем складено акти про повторну відмову користувача радіочастотного ресурсу України у допуску уповноважених посадових осіб для проведення перевірки від 03 жовтня 2016 року №228/пос/13-1 та (далі по тексту - акт про повторну відмову).

Рішенням НКРЗІ від 25 жовтня 2016 року №564 «Про анулювання ліцензій №№5914, 6048, виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ» (далі по тексту - рішення №564) відповідно до пункту 5 частини першої статті 38 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» вирішено анулювати ліцензії від 01 грудня 2009 року №5914 та від 25 червня 2010року №6048 на користування радіочастотним ресурсом України, видані ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ», на підставі акта про повторну відмову користувача радіочастотного ресурсу України у допуску уповноважених посадових осіб для проведення перевірки від 03 жовтня 2016 року №228/пос/13-1.

Позивач вважає протиправними вказані вище рішення НКРЗІ та дії щодо складання акта про повторну відмову, мотивуючи такі вимоги наступним: дії відповідача, спрямовані на проведення перевірок ТОВ «КЕЙБЛ ТВ-ФІНАНСИ», не відповідають закону, адже у 2015-2016 роках встановлено мораторій щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71 -VIII без отримання згоди Кабінету Міністрів України; позивач здійснює господарську діяльність відповідно до вимог законодавства, а відмова у допуску до перевірок є правомірною.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів зазначає наступне.

Щодо посилань відповідача на норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII не можуть бути застосовані до спірних відносин, тому що цим Законом внесено зміни лише до податкового законодавства та не регулюють діяльності інших органів державної влади, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, вказаним Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» вносяться зміни лише до податкового законодавства, тобто цей Закон спрямований на врегулювання податкових правовідносин, разом з тим, він не містить положень про поняття «контролюючі органи».

Тобто, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають у сфері телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України.

Натомість єдине законодавче визначення поняття «контролюючі органи» надане пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, згідно з яким контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики к сфері боротьби з правопорушенням при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236, державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

З огляду на це, норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

Отже, вказаний Закон направлений на регулювання правовідносин у сфері оподаткування і не регулює діяльності інших органів державної влади, а тому обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання, встановлені пунктом З Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», не поширюються на НКРЗІ, а перевірка додержання вимог законодавства у сфері телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України не підпадає під дію обмежень у проведенні перевірок, встановлених пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Аналогічного висновку дійшли суди у справах №808/8701/15, № 813/4673/15, № 806/5251/15, № 810/5056/15, а також Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 11.02.2016 № К/800/3373/16 у справі № 805/4926/15-а.

Таким чином, обмеження, встановлені пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві положенння» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не поширюються на НКРЗІ під час здійснення державного нагляду.

Відповідна правова позиція підтверджується листом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 05.02.2016 № 3632-06/3106-03, в якому зазначено, що: «Обмеження, встановлені пунктом 3 розділу II «Прикінцеві положення» цього Закону, розповсюджуються тільки на здійснення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців у відносинах, що виникають у сфері справляння податків та зборів і здійснюються Державною фіскальною службою України та її територіальними органами.

Інших обмежень на проведення перевірок станом на дату надання відповіді немає. Перевірки суб'єктів господарювання органами державного нагляду (контролю), зокрема і НКРЗІ, можуть проводитись відповідно до вимог чинного законодавства.» (копія листа Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 05.02.2016 №3632-06/3106-03 міститься в матеріалах справи).

В листі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 21.01.2016 № 3632-06/1443-03, зазначено, що: «Закон № 71 розроблений та направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів. Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, передбачено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 61.1 статті 61). Контролюючими органами є органи доходів і зборів, які визначені пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами, державної регуляторної політики та державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (пункт 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459).

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 вказаного Положення одним із основних завданнь Мінекономрозвитку є забезпечення формування державної регуляторної політики, державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналогічна правова норма викладена в листі Міністерства юстиції України від 18.03.2016 № 8929/2216-0-4-16/8.2

Також вказана правова позиція підтверджується листом - роз'ясненням Міністерства юстиції України від 04.12.2015 № 2112/14157-0-4-15/8.1 «Щодо мораторію на проведення перевірок підприємств, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами».

Щодо посилань на обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», яку видано у зв'язку із запровадженням статтею 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» обмежень на проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб 'єкта господарювання щодо його перевірки.

Зі змісту статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» вбачається, що обмеження на проведення перевірок, встановлені цією статтею вказаного Закону, обмежується дією у часі (протягом серпня - грудня 2014 року), тобто терміном дії, або часом, протягом якого нормативно-правовий акт має юридичну силу.

Таким чином, стаття 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» призначена для врегулювання певних суспільних відносин на термін протягом серпня - грудня 2014 року.

З огляду на це, застосування до спірних правовідносин, що виникли у 2016 році постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», прийнятої на підставі статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», дія якої носить строковий характер та закінчилась груднем 2014 року, є неправомірним.

Аналогічного правова позиція викладена в рішенні у справі № 808/8701/15, а саме: «Суд не приймає посилання представника позивача на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок/державними інспекціями та іншими контролюючими органами», та зазначає, що згідно преамбули зазначеної постанови визначено, що вона приймалась у зв 'язку із запровадженням ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.14 № 719 обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими.

Особливістю закону про державний бюджет відповідного року є те, що строк його дії обмежується відповідним бюджетним періодом, який починається 1 січня та закінчується 31 грудня того року, на який даний закон прийнято. Тобто, його дія та дія будь-яких нормативно правових актів, прийнятих на його виконання, не може бути розповсюджена на правовідносини, що виникли за межами вказаного часового відрізку.

Таким чином, термін дії Постанови КАТУ від 13.08.14 № 408 закінчився 31.12.14, у зв 'язку з чим її положення не можуть бути застосовані у подальшому.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що починаючи з 01.07.2015 обмеження на здійснення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців органами Держгірпромнагляду України не застосовується.».

Також, відповідна правова позиція підтверджується листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.07.2016 № 3632-01/20265-03, в якому зазначено, що: «Постанову № 408, яка містить Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців прийнято у зв'язку із запровадженням статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами, Кабінетом Міністрів України.».

Однак, пунктом 24 частини першої статті 2 Бюджетного Кодексу України передбачено, що закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.

Так, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджету систему України, становіть один календарний рік, який починається 1 січня відповідного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду (частина перша статті 3 Бюджетного Кодексу України).

Таким чином, слід вважати положення статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а також Постанову № 408 такими, що не діють, у зв'язку із закінченням бюджетного періоду.

Зазначена позиція Мінекономрозвитку підтримується також Мін'юстом та Мінфіном.

На підставі вище викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані рішення НКРЗІ є правомірним та прийнятим НКРЗІ відповідно до наданих повноважень.

Аналогічної правової позиції дотримується у своїх рішеннях Вищий адміністративний суд України, а саму в ухвалі від 02.02.2017 року у справі №К/800/6451/16,в постанові від 22.02.2017 року у справі №К/800/9105/16, ухвалі від 22.03.2017 року у справі №7/800/3324/16.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невповній мірі досліджено всі обставини справи у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації - задоволити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙБЛ ТВ - ФІНАНСИ» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 11 квітня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.