Справа № 738/2055/16-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 738/2055/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Сова Т.Г. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Лічевецького І.О.

за участю секретаря: Морозенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 як державному службовцю, виходячи з розміру 90 % від заробітної плати 7937,01 грн. (без урахування пенсії за особливі заслуги перед Україною) на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції що діяла на момент призначення пенсії, та здійснити відповідні виплати з 18 липня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" з 18.11.2009 року.

12 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу", з урахуванням індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у складі заробітної плати, виходячи з розміру якої визначається розмір пенсії. До вказаної заяви позивач додав довідку Менської районної ради Чернігівської області від 12.03.2015 року № 05-17/13/66 про складові заробітної плати.

За результатом розгляду заяви позивача, протоколом Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області № 313 від 16 березня 2015 року у проведенні перерахунку пенсії позивача було відмовлено.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року позивачу було встановлено пенсію відповідно до Закону України «Про держану службу», з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, соціально побутові потреби та індексацію доходів за період з 31 жовтня 2007 року по 07 листопада 2009 року в сумі 17 076 грн. 23 коп. починаючи з 12 березня 2015 року (а.с.7-9).

У липні 2016 року позивача було повідомлено про проведення перерахунку його пенсії з 12.03.2015 року із заробітної плати у розмірі 7 941,14 грн., обчисленої згідно довідки № 05-17/13/66 від 12.03.2015, у зв'язку з чим розмір його пенсії (без урахування пенсії за особливі заслуги перед Україною) склав 4 764,68 грн.

На думку позивача, Управлінням Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області було знижено відсоток його пенсії із заробітної плати з 90% на 60%, що і стало підставою для його звернення до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основними нормативно-правовими актами, які регулюють порядок призначення та перерахунку пенсій є Закони України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «;Про державну службу», які співвідносяться між собою як загальний та спеціальний.

У відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу (ч. 1 ст. 40 Закону).

Частиною першою статті 66 цього Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно пункту 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Отже, до складу заробітної плати (доходу) входять усі види виплат, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У постанові Кабінету Міністрів України № 1170 від 22.12.2010 визначено вичерпний перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії. У визначеному цією постановою Уряду України переліку не зазначена матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексація заробітної плати.

Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якою на момент призначення позивачу пенсії було встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Також, структура заробітної плати визначена Законом України «Про оплату праці», статтею 2 якого закріплено, що до її складу відносяться основна заробітна плата, додаткова заробітна плата (доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати, до яких належить матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

При цьому, до інших виплат, зокрема, відносяться суми підвищення оплати праці державного службовця, в якості компенсації подорожчання споживчих товарів і послуг, згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Дослідженням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що згідно довідки № 03-18/274 від 18.11.2009, виданої Менською районною радою Чернігівської області, ОСОБА_2 була обчислена пенсія у розмірі 90% із заробітної плати 7 225,50 грн. (з урахуванням окладу - 2793,00, надбавки за 7 ранг - 110,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 40% - 1161,20, надбавки за високі досягнення у праці - 1462,31 грн., премії - 1698,99 грн.) та складала 6 502,95 грн., підвищення за особливі заслуги перед Україною - 189,80 грн., суми індексації - 179,36 грн.

Загальний розмір пенсії, яку позивач отримував до 13.03.2015, становив 6 872,11 грн.

Як було зазначено вище, 12 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу", з урахуванням індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у складі заробітної плати, виходячи з розміру якої визначається розмір пенсії. До вказаної заяви позивач додав довідку Менської районної ради Чернігівської області від 12.03.2015 року № 05-17/13/66 про складові заробітної плати.

Протоколом управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області № 313 від 16 березня 2015 року позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, що стало підставою для звернення останнього з відповідною позовною заявою.

Так, постановою Менського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року у справі № 738/370/15-а, що набрала законної сили 19.05.2015, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Даним судовим рішенням визнано неправомірними дії Управляння Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 призначеної відповідно до Закону України «Про держану службу» з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, соціально побутові потреби та індексацію доходів за період з 31 жовтня 2007 року по 07 листопада 2009 року в сумі 17 076 грн. 23 коп. з 12 березня 2015 року, та зобов'язано Управляння Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату пенсії призначеної ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про держану службу» з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, соціально побутові потреби та індексацію доходів за період з 31 жовтня 2007 року по 07 листопада 2009 року в сумі 17 076 грн. 23 коп., починаючи з 12 березня 2015 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Згідно ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

В силу положень ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно розпорядження № 138673 від 13.07.2016 розмір пенсії позивача було приведено у відповідність до постанови Менського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року, у зв'язку з чим після перерахунку його пенсії із заробітної плати 7937,01 грн., обчисленої відповідно до довідки № 05-17/13/66 від 12.03.2015 року, її розмір склав 5131,37 грн.

В своїх запереченнях відповідач посилається на норми Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VII, яким в свою чергу встановлено відсоток із заробітної плати, що береться для обчислення спеціальних пенсій « 60».

Як свідчать матеріали справи, Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області 06 липня 2015 року звернулося до суду із заявою про роз'яснення постанови Менського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року у справі № 738/370/15-а, в якій просило роз'яснити яку саме редакцію статті 37 Закону України «Про державну службу» необхідно застосовувати при виконанні судового рішення, оскільки Законами України від 27 березня 2014 року № 1166-VII та від 28 грудня 2014 року № 76-VII були внесені зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу», якими змінено відсоток від суми заробітної плати з « 80» на « 70» та з « 70» на « 60» відповідно. Однак, ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2015 року в задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про роз'яснення судового рішення було відмовлено.

В подальшому, розмір пенсії позивача в період з 12.03.2015 року по 30.06.2016 року склав 6420,32 грн.

Беручи до уваги те, що порядок виплати пенсії позивача в період з 12 березня 2015 року фактично було визначено саме постановою Менського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року, яка набрала законної сили 19 травня 2015 року, проте даним судовим рішення не було встановлено відсоток від заробітної плати при призначенні пенсії позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 як державному службовцю виходячи з розміру 90% від заробітної плати 7937,01 грн. (без урахування пенсії за особливі заслуги перед Україною) на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції що діяла на момент призначення вказаної пенсії, починаючи з 18 липня 2016 року, тобто з дати отримання позивачем листа Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області № 1467/03 від 18.07.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області залишити без задоволення.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Лічевецький І.О.

Повний текст ухвали виготовлено - 27.03.17

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Лічевецький І.О.

Вівдиченко Т.Р.