Справа № 487/5797/16-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/5797/16-а
Номер провадження 2-а/489/104/17
Постанова

Іменем України

23 березня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління держпраці у Миколаївській області (далі-відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачем винесено постанову, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. З вказаною постановою не згоден та вважає її такою, що підлягає скасуванню.

Позивач просив суд скасувати постанову №14-01-138/0009-0009 від 07.11.2016; справу закрити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до постанови №14-01-138/0009-0009 від 07.11.2016 позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 188-6 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 850 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для задоволення своїх вимог посилається на те, що постанова не скріплена печаткою органу та те, що вини позивач немає, оскільки на підприємстві з 2010 року існує заборгованість і весь цей час лише накопичується.

В спірній постанові від 07.11.2016 встановлено, що позивач не виконав: пункт припису №1 (заробітна плата працівникам виплачується з систематичним порушенням вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України та умов укладеного на підприємстві колективного договору); пункт припису №2 (забезпечити на підприємстві виконання графіку погашення заборгованості заробітної плати. Про стан виконання графіку інформувати державного інспектора до 17 числа кожного місяця з наданням підтверджуючих документів); пункт припису №3 (заробітну плату працівникам підприємства виплачувати в першочерговому порядку); пункт припису №4 (забезпечити виплату належних працівникам коштів, звільнених з підприємства); пункт №5 припису (забезпечити виплату нарахованої компенсації працівникам на заробітну плату згідно до вимог ст. 1 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати").

Відповідно до листа від 03.03.2016 станом на 01.01.2016 ДП "УРТІ" має прострочену заборгованість із заробітної плати у сумі 2121,00 грн., відтак на сьогодні ДП "УРТІ" є економічно неактивним та фактично неплатоспроможним підприємством.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по праві про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Ст. 188-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу. Згідно з санкцією даної статті вказані дії тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері державного нагляду за додержанням законодавства про працю. Об'єктивна сторона правопорушення полягає у невиконанні законних вимог посадових осіб органів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створенні перешкод для діяльності цих органів. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб'єктами правопорушення можуть бути посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Щодо посилання позивача про відсутність печатки установи, суд зазначає таке.

Згідно з ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Закон не передбачає обов'язковості поставлення печатки юридичної особи, представником якої складено саму постанову.

Крім того, як вбачається зі змісту спірної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання пунктів припису не лише щодо невиплати заборгованості працівниками по заробітні платі. З-поміж іншого слідує, що позивачем невірно складено графік погашення заборгованості заробітної плати та позивачем не здійснювалось інформування інспектора про виконання графіку, не надавались підтверджуючі документи.

Позивач ці обставини не спростовує.

Крім того, позивач не оспорює правомірність винесення стосовно нього припису №14-01-120/0025-0021 від 02.08.2016, а відповідно він є чинним та підлягає виконанню особою, до якої він спрямований.

За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність винесення головним державним інспектором Управління Держпраці у Миколаївській області постанови від 07.11.2016.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160-163 КАС України, суд

постановив

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління держпраці у Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя В. В. Кокорєв