Справа № 303/596/17
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2017-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/596/17-а
Номер рядка статистичного звіту - 21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Штець І.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачево Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 8 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенанта поліції Ільницького про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати серії АР № 055656 від 30.01.2017 року, винесену інспектором роти № 8 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенантом поліції Ільницьким, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Також просить провадження по справі закрити. Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_3 30.01.2017 року о 11 год. 35 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з АО 0900 АК, на вул. Матросова у м. Мукачево, був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що під час керування транспортним засобом він розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 «Д» Правил дорожнього знаку. При цьому позивач зазначає, що відразу повідомив працівників поліції, що це помилка, оскільки під час руху не користувався жодними засобами звязку. Крім того також вказав працівнику поліції про те, що його автомобіль оснащений спеціальною системою гучного звязку «hands free», що дозволяє вести розмови по телефону і при цьому не відволікатися від керування автомобілем та забезпечити безпечне водіння. Також позивач зазначає, що ним були подані пояснення при винесенні оскаржуваної постанови, однак такі пояснення працівником поліції взяті до уваги не були. Крім того його не було ознайомлено з відеозаписом з нагрудих камер поліцейського. Зважаючи на це ОСОБА_3 вважає, що його було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, жодних доказів на підтвердження адміністративного правопорушення немає. Враховуючи вищезазначені обставини постанову вважає протиправною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при складанні протоколу та розгляді справи не були зясовані і не доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення, у звязку з чим така підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, при цьому пояснив, що ОСОБА_3 допустив порушення Правил дорожнього руху, у звязку з чим вважає оскаржувану постанову законною. До того ж постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята уповноваженою на те законом особою та у визначеному законом порядку. При цьому в матеріалах справи є достатні докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідачів, дослідивши представлені докази та зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови інспектора роти № 8 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенанта поліції Ільницького серії АР № 055656 від 30.01.2017 року позивача притягнуто до адміністративної за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_3 30.01.2017 року о 11 год. 35 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з АО 0900 АК, на вул. Матросова, 11 у м. Мукачево, під час руху транспортного засобу користуватися засобом звязку, тримаючи його у руці, а саме розмовляв по телефону, чим порушив п. 2.9 «Д» Правил дорожнього знаку».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Диспозицію ч. 2 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність зокрема за користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Відповідно до п. п. 2.9 «Д» Правил дорожнього руху, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що дійсно ОСОБА_3 30.01.2017 року о 11 год. 35 хв. керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з АО 0900 АК, на вул. Матросова, 11 у м. Мукачево та був зупинений працівниками поліції. Разом з тим жодних порушень правил дорожнього руху не вчиняв. При цьому пояснив, що ОСОБА_3 відразу після зупинки повідомив працівникам поліції, що його автомобіль оснащений спеціальною системою гучного звязку «hands free», а тому потреба тримати телефон в руках у нього відсутня.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як передбачено ч. 2 ст. 71 КАС України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкту владних повноважень обовязок з доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин відповідачі у справі зобовязані довести правомірність рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови представником відповідачів представлено суду диск з відеофіксацією правопорушення. Однак переглянутий в судовому засіданні відеозапис не містить фіксації вчинення позивачем безпосередньо адміністративного правопорушення, а саме, що такий під час руху автомобіля тримав в руці засіб звязку та користувався ним. Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_3І у вчиненні ним адміністративного правопорушення представником відповідачів суду не надано.

При ухваленні судового рішення суд також зазначає, що санкція ч. 1 ст. ст. 122 КУпАП визначає вид і розмір стягнення за порушення, а саме двадцять пять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За визначенням, яке міститься у ст. 27 КУпАП, штрафом є грошове стягнення, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Отже, за основу для визначення розміру адміністративного стягнення, яке може застосовуватися за вчинення адміністративного правопорушення у виді штрафу береться неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що на час винесення оскаржуваної постанови становив 17,00 грн. Натомість розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення визначено в оскаржуваній постанові у виді конкретної грошової суми (425,00 грн.), що не передбачено положеннями КУпАП. По відношенню до цього слід зазначити, що уповноважений на застосовування адміністративних стягнень орган, може вказати їх конкретний грошовий вираз, однак визначити міру відповідальності має тільки у встановленому законодавством виді, яким у даному конкретному випадку є неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «Руїз Торіха проти Іспанії») суд заначає, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. У звязку із зазначеним суд вважає, що для вирішення цього спору наведених вище встановлених обставин є достатньо.

З огляду на зазначене вище оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення жодних доказів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 суду не представлено, а також зважаючи на те, що відповідачі в силу покладених на них обовязку не довели правомірність оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови серії АР № 055656 від 30.01.2017 року, винесену інспектором роти № 8 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенантом поліції Ільницьким, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Одночасно також позивач також просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки вирішення вказаного питання відноситься до компетенції органу, яким вирішується справа про адміністративне правопорушення по суті і не входить до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17-19, 69-71, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії АР № 055656 від 30.01.2017 року, винесену інспектором роти № 8 батальйону управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачево лейтенантом поліції Ільницьким, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень визнати протиправною та скасувати.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд в порядок і строки передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.М.Заболотний