Справа № 802/3673/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3673/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

30 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

Позивача: ОСОБА_2

Представника відповідача: Горошко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Держгеокадастру у Козятинському районі Вінницької області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено .

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскарженого рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржену постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні апелянт підтрималв доводи апеляційної скарги, з урахуванням яких просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залиши без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 з 26 вересня 1991 року працював у сфері земельних ресурсів на різних посадах, з 14 лютого 2013 року призначений на посаду начальника відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства у Козятинському району Вінницької області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" №5 від 14 січня 2015 року реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Наказом голови комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України №28 від 15 червня 2015 року Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області реорганізовано шляхом приєднання до Управління Держгеокадастру у Козятинському районі Вінницької області.

16 червня 2015 року ОСОБА_2 письмово попереджено про можливе вивільнення у разі відмови від переведення на іншу посаду у зв'язку з реорганізацією Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" №5 від14.01.2015р. постановлено, реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2.

Відповідно до вказаної Постанови комісією з реорганізації Держземагенства земельних ресурсів України видано наказ №28 від 15.06.2015р. про реорганізацію Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області шляхом приєднання до Управління Держгеокадастру у Козятинському районі Вінницької області.

В зв'язку з реорганізацією 16 червня 2015 року Управління Держземагенства у Козятинському районі письмово попередило ОСОБА_2 про можливе майбутнє вивільнення. Одночасно вказано, що строк дії попередження 2 місяці, починаючи з дня попередження та зазначено, що у разі відмови від переведення на іншу посаду відбудеться звільнення із займаної посади згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням.

В подальшому, 17.07.2015р. позивачу запропоновано посаду головного спеціаліста державного геодезичного нагляду із посадовим окладом 1218 грн. з проханням повідомити про свою згоду або відмову. З вказаною пропозицією позивач ознайомився 20.07.2015р., про що свідчить відповідний підпис. Одночасно просив запропонувати йому рівнозначну посаду.

В зв'язку з відсутністю заяви позивача про згоду на призначення на іншу роботу та сплину строку вивільнення працівників, передбаченого Планом заходів з реорганізації Управління Держземагенства у Козятинському районі, наказом №24 від 17 липня 2015р. ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства у Козятинському районі з 17.08.2015р. на підставі пункту 1 статті 740 КЗпП України.

Пізніше, а саме, 23.09.2015р. до цього наказу внесено зміни у частині дати його видачі, шляхом виправлення у даті місяця "липня" на "серпня".

Не погоджуючись зі звільненням позивач звернувся з цим позовом до суду про поновлення його на посаді начальника відділу Державного земельного кадастру Управління Держземагентсва у Козятинському районі.

Водночас, суд І інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду І інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору в межах апеляційної скарги , зазначає наступне .

Спірні правовідносини регулюються нормами законів, чинними на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII; Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ); та Кодексом законів про працю України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 Закону № 889-VІІІ державна служба припиняється за ініціативою суб'єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Згідно п. 1 частини 1 статті 87 цього Закону підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно частини 2 статті 40 вказаного кодексу передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення працівників у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно частин 1 та 2 статті 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

В даному випадку, в ході реорганізації дійсно відбулося скорочення штатної чисельності працівників з 23 до 22, водночас, суд І інстанції не надано належної правової оцінки тому, що скорочення посади, на якій проходив службу позивач не відбулося, не з'ясовано, чи була вакантна ця посада і мав позивач переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством, про що також зазначив ВАСУ в ухвалі від 08.11.2016 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновки суду І інстанції щодо відмови позивача від посади головного спеціаліста з державного геодезичного нагляду не відповідає матеріалам справи та не підтвердилась при апеляційному розгляді.

Водночас, з копії пропозиції посади державного службовця, вбачається, що згода або відмова від запропонованої посади здійснюється шляхом підписання відповідного рядка, спеціально передбаченого роботодавцем, однак в даному випадку вказані рядки залишено без підпису ОСОБА_2, а наявна лише відмітка про ознайомлення із текстом документа та надання пропозиції рівнозначної посади.

Крім того, судом І інстанції жодним чином не розглядалось питання щодо наявності інших вакантних посад, які відповідно до своєї кваліфікації міг обіймати ОСОБА_2 та встановили, що йому була запропонована лише одна посада, а, отже, висновок про правомірність звільнення позивача є необгрунтованим.

Відповідно до вимог частини 3 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Отже час вимушеного прогулу становить з 20.07.2015 року по 30 .03. 2017 року.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100). Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Таким чином, сума заробітної плати за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача за період з 20 липня 2015 року по 30 березня 2017 року, складає 111,71 грн. * 433 днів = 48370,43 грн.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог статті 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Держгеокадастру у Козятинському районі Вінницької області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку скасувати.

Ухвали нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника управління Держгеокадастру у Козятинському районі Вінницької області з 20.07.2015 року.

Стягнути з Управління Держгеокадастру у Козятинському районі Вінницької області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2015 по 30.03.2017 року 48370,43 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів..

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.