Справа № 805/186/16-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 р. Справа №805/186/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:15:15

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Христофорова А.Б.,

при секретарі - Нестеренко Н.Л.,

за участю:

представника позивача - Залуцькій Л.Г.,

представника відповідача - Помалюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/359 від 12.01.2016 року; №/360 від 12.01.2016 року; №/361 від 12.01.2016 року; №/363 від 12.01.2016 року; №/362 від 12.01.2016 року. З урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/359 від 12.01.2016 року; №/360 від 12.01.2016 року на суму 855114грн.; №/361 від 12.01.2016 року; №/363 від 12.01.2016 року; №/362 від 12.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 29.10.2015року по 09.12.2015року відповідачем було проведено планову документальну перевірку позивача з питаннь дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.01.2013року по 31.12.2014року, з питання дотримання вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011року по 31.12.2014року, за результатами вказаної перевірки податковим органом складено акт перевірки від 16.12.2015р. за №145/05-15-22-02-00131133.

Згідно висновків атку перевірки встановлені, зокрема, порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.22.1 ст.22, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.134.1.1 ст.134, п.п.138.8.1, п.138.8, п.138.2, п.138.10 ст.138, п.п.139.1.6 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014рік на загальну суму 118 685грн., та встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності по рядку 07 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013рік у сумі 1 055 114грн.; п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, якє підлягає сплаті до бюджету на суму 175 409грн., в тому числі за березень 2013року на суму 52272грн., за квітень 2013року на суму 8167грн., за травень 2013року на суму 10027грн., за червень 2013року на суму 2667грн., за серпень 2013року на суму 3466грн., за вересень 2013року на суму 1167грн., за жовтень 2013року на суму 167грн., за листопад 2013року на суму 4346грн., за грудень 2013року на суму 14912грн., за січень 2014року на суму 10062грн., за лютий 2014року на суму 23056грн., за березень 2014року на суму 16661грн., за квітень 2014року на суму 16152грн., за травень 2014року на суму 4843грн., за жовтень 2014року на суму 3777грн., за листопад 2014року на суму 3667грн., та завищення суми від'ємного значення по рядку 19 декларації з податку на додану вартість на загальну суму 9238грн., в тому числі за липень 2013року в сумі 2011грн., за грудень 2014року на суму 7227грн., та завищено суму від'ємного значення по рядку 24 декларації з податку на додану вартість за лютий 2013року на загальну суму 27 978грн.

За висновками акту перевірки податковим органом винесені спірні податкові повідомлення-рішення №/359 від 12.01.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в розмірі 118 685грн. та нараховані штрафні санкції на суму 29 671,25грн.; №/360 від 12.01.2016 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 055 114грн.; №/361 від 12.01.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 175 409грн., та нараховано штрафні санкції в розмірі 87 704,50грн.; №/363 від 12.01.2016 року; №/362 від 12.01.2016 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 27 978грн.

Позивач не погоджується з даними висновками та податковими повідомленнями-рішеннями податкового органу, вважає, що письмові докази у вигляді первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентами - постачальниками ТОВ «Донремсервіс», ТОВ «Укрбудтехпроект», ТОВ «Донецька інноваційна компанія», ТОВ «Ремприватстрой», ПП «Маріон-Теплотех», ТОВ «Приор-Стил», ТОВ «Метстройсервіс», ТОВ «Захист інтелекту» спростовують висновки податкового органу стосовно безпідставного документального оформлення нереальних (безтоварних) операцій з придбання продукції/робіт, послуг.

З огляду на зазначене, вважає доводи податкового органу, без відповідних доказів підтверджуючих відсутність реальності поставок товарів (робіт, послуг), які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності тощо, що може свідчити про відсутність понесених витрат та безпідставного формування податкового кредиту для здійснення відповідних господарських операцій, тільки припущенням контролюючого органу, яке не грунтується на фактичних обставинах справи.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримав, навівши доводи аналогічні зазначеним у позовній заяві, просив скасувати спірні податкові повідомлення-рішення, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтувавши доводами аналогічниим зазначеним у письмовому заперечені.

Згідно письмових заперечення на позов, вбачається, що висновком атку перевірки 16.12.2015р. за №145/05-15-22-02-00131133 встановлені зокрема, порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.22.1 ст.22, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.134.1.1 ст.134, п.п.138.8.1, п.138.8, п.138.2, п.138.10 ст.138, п.п.139.1.6 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014рік на загальну суму 118 685грн., та встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності по рядку 07 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013рік у сумі 1 055 114грн.; п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, які підлягає сплаті до бюджету на суму 175 409грн., в тому числі за березень 2013року на суму 52272грн., за квітень 2013року на суму 8167грн., за травень 2013року на суму 10027грн., за червень 2013року на суму 2667грн., за серпень 2013року на суму 3466грн., за вересень 2013року на суму 1167грн., за жовтень 2013року на суму 167грн., за листопад 2013року на суму 4346грн., за грудень 2013року на суму 14912грн., за січень 2014року на суму 10062грн., за лютий 2014року на суму 23056грн., за березень 2014року на суму 16661грн., за квітень 2014року на суму 16152грн., за травень 2014року на суму 4843грн., за жовтень 2014року на суму 3777грн., за листопад 2014року на суму 3667грн., та завищення суми від'ємного значення по рядку 19 декларації з податку на додану вартість на загальну суму 9238грн., в тому числі за липень 2013року в сумі 2011грн., за грудень 2014року на суму 7227грн., та завищено суму від'ємного значення по рядку 24 декларації з податку на додану вартість за лютий 2013року на загальну суму 27 978грн. Зазначив, що перевіркою встановлено дефектність у складанні первинних документів, що наданні позивачем в якості підтвердження господарських операцій та відсутність господарських угод по деяких контрагентам.

Виходячи з сукупності обставин, викладених в акті перевірки, перевіркою встановлено неможливість здійснення позивачем господарських операцій з контрагентами - постачальниками ТОВ «Донремсервіс», ТОВ «Укрбудтехпроект», ТОВ «Донецька інноваційна компанія», ТОВ «Ремприватстрой», ПП «Маріон-Теплотех», ТОВ «Приор-Стил», ТОВ «Метстройсервіс», ТОВ «Захист інтелекту» у зв'язку з чим позивачем було здійснено документальне оформлення операцій, які фактично не відбулися в межах господарської діяльності особи, з метою отримання податкової вигоди у вигляді зменшення суми грошових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість за спірні періоди.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, Комунальне виробниче підприємство «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради зареєстроване в якості юридичної особи 15.02.1999року, включене до ЄДРПОУ за номером 00131133, юридична адреса: 84301, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд.2Б. Знаходиться на обліку платників податків в Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, що не є спірним в даній справі.

Відповідач, Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

Судом встановлено, що з 29.10.2015 року по 09.12.2015 року відповідачем було проведено планову документальну перевірку позивача з питаннь дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.01.2013року по 31.12.2014року, з питання дотримання вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011року по 31.12.2014року, за результатами вказаної перевірки податковим органом було складено акт перевірки від 16.12.2015р. за №145/05-15-22-02-00131133.

Згідно висновків атку перевірки встановлені, зокрема, порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.22.1 ст.22, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.134.1.1 ст.134, п.п.138.8.1, п.138.8, п.138.2, п.138.10 ст.138, п.п.139.1.6 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014рік на загальну суму 118 685грн., та встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності по рядку 07 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013рік у сумі 1 055 114грн.; п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, які підлягає сплаті до бюджету на суму 175 409грн., в тому числі за березень 2013року на суму 52272грн., за квітень 2013року на суму 8167грн., за травень 2013року на суму 10027грн., за червень 2013року на суму 2667грн., за серпень 2013року на суму 3466грн., за вересень 2013року на суму 1167грн., за жовтень 2013року на суму 167грн., за листопад 2013року на суму 4346грн., за грудень 2013року на суму 14912грн., за січень 2014року на суму 10062грн., за лютий 2014року на суму 23056грн., за березень 2014року на суму 16661грн., за квітень 2014року на суму 16152грн., за травень 2014року на суму 4843грн., за жовтень 2014року на суму 3777грн., за листопад 2014року на суму 3667грн., та завищення суми від'ємного значення по рядку 19 декларації з податку на додану вартість на загальну суму 9238грн., в тому числі за липень 2013року в сумі 2011грн., за грудень 2014року на суму 7227грн., та завищено суму від'ємного значення по рядку 24 декларації з податку на додану вартість за лютий 2013року на загальну суму 27 978грн.

За висновками акту перевірки податковим органом винесені спірні податкові повідомлення-рішення №/359 від 12.01.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в розмірі 118 685грн. та нараховані штрафні санкції на суму 29 671,25грн.; №/360 від 12.01.2016 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 055 114грн. (з яких предметом оскарження в цій справі є 855 114грн.); №/361 від 12.01.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 175 409грн., та нараховано штрафні санкції в розмірі 87 704,50грн.; №/363 від 12.01.2016 року; №/362 від 12.01.2016 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 27 978грн.

Стосовно виявлених під час проведення перевірки позивача порушень приписів п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.22.1 ст.22, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.134.1.1 ст.134, п.п.138.8.1, п.138.8, п.138.2, п.138.10 ст.138, п.п.139.1.6 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України в частині неправомірного віднесення до витрат суми в розмірі 118 685грн. та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності по рядку 07 податкової декларації з податку на прибуток за 2013рік у сумі 855 114грн. по господарським операціям з контрагентами - постачальниками ТОВ «Донремсервіс», ТОВ «Укрбудтехпроект», ТОВ «Донецька інноваційна компанія», ТОВ «Ремприватстрой», ПП «Маріон-Теплотех», ТОВ «Приор-Стил», ТОВ «Метстройсервіс», ТОВ «Захист інтелекту» суд зазначає наступне.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю „ Донремсервіс " було укладено договір підряду №2 від 16.01.2013 року та договір підряду №4 від 21.01.2013року про виконання ремонту крана КС-35-75А рег.57735 та ревізії гідросистеми, електрообладнання, налагодження приладів безпеки крана КС-35-75А рег.57735 відповідно (т.1 арк.с.159-160, арк.с.165-167).

Виконання вищевказаних договорів підтверджується, отриманими позивачем податковими накладними (т.6 арк.с.104-106), а також калькуляцією на ремонт крану автомобільного та ревізії гідросистеми, електрообладнання, налагодження приладів безпеки крана автомобільного, актами приймання виконаних робіт, дозвілом Держгірпромнагляду на продовження виконання робіт підвищенної небезпеки, ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України на період з 24.04.2012року по 24.04.2017року.

Розрахунки між сторонами за цими угодами здійснювались на підставі рахунків - фактур в безготівковій формі, що підтверджується виписками клієнт-банку (т.1 арк.с.181,182).

Також, між позивачем та ТОВ «Укрбудтехпроект» були укладені наступні договори: від 03.06.2013року за №0371/13 про надання послуг по веденню документообігу по реконструкції теплових мереж та розробленню робочого проекту реконструкції теплових мереж з заповненням та супроводженням декларації на початок будівельних робіт та готовність об'єкту до експлуатації з урахуванням додаткової угоди №1 (т.1 арк.с.187-194); від 17.10.2013року за №0372-01/13 про надання послуг по проходженню, оплаті та отриманню позитивного висноску ДП «Укрдержбудекспертиза» за проектно-кошторисну документацію на об'єкти (т.1 арк.с.196-198); від 05.03.2014року за №0521/14 про надання послуг по розробці робочих проектів на капітальні ремонти та реконструкцію теплових мереж (т.1 арк.с.221); від 05.03.2014року за №0523 про надання послуг по розробці робочих проектів на капітальні ремонти та реконструкцію теплових мереж (т.1 арк.с.233-234); від 20.10.2014року за №1080/14 про надання послуг по розробці робочого проекту реконструкції котельної «Лазурний» в м.Краматорськ з встановленням котла КВ-ГМ-10 (т.1 арк.с.238-240).

Виконання вищевказаних договорів підтверджується протоколами погодження вартості на виконання робіт, котшторисами, ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України на період з 23.12.2011року по 23.12.2014року, актами приймання-передачі послуг, експертними звітами ДП «Укрдержбудекспертиза».

Податкові накладні виконавцем послуг позивачу не надавались, оскільки ТОВ «Укрбудтехпроект» не є платником податку на додану вартість.

Розрахунки між сторонами за цими угодами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується виписками клієнт-банку (т.2 арк.с.29, 33).

Також, між позивачем та ТОВ «Донецька інноваційна компанія» 23.12.2013року було укладено договір №124 про виконання проектних робіт, а саме, розрахунків максимальної кількості теплового потоку (т.2 арк.с.37-42).

Виконання вищевказаного договору підтверджується, виданою ТОВ «Донецька інноваційна компанія» податковою накладною (т.6 арк.с.103), актом здачі-прийняття робіт (надання послуг), ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України на період з 20.04.2010року по 20.04.2015року, кваліфікаційним сертифікатом відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єкта архітектури.

Розрахунки між сторонами за цими угодами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується виписками клієнт-банку (т.2 арк.с.48).

Також, між позивачем та ТОВ «Ремприватстрой» були укладені наступні договори: від 08.06.2012року за №3/06 про виконання робіт з планування і засипці граншлакомтепломережи за адресою м. Краматорськ, вул. Хрустальна (т.2 арк.с.52-53), від 21.12.2012року за №09-04/21 про виконання робіт з капітального ремонту об'єктів зовнішніх теплових мереж, капітальний ремонт ізоляції трубопровіду о 630мм фольгоізолом бітумним гідроізоляційним (т.2 арк.с.74-75).

Виконання вищевказаних договорів підтверджується, виданими ТОВ «Ремприватстрой» податковими накладними (т.6 арк.с.144-155), локальними кошторисами, ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України на період з 11.08.2011року по 11.08.2016року, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних будівельних робіт.

Розрахунки між сторонами за цими угодами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується виписками клієнт-банку (т.2 арк.с.88-89).

Крім того, між позивачем та ПП «Маріон-теплотех» було укладено наступні договори: від 25.05.2012року за №64 про виконання капітального ремонту ізоляції трубопроводу сегментами пенополіуретановими на ділянці котельна «Лазурний» - Соцмісто, з урахуванням додатково угоди №1 від 31.12.2012року (т.2 арк.с.95, 103); від 01.11.2013року за №105 про виконання робіт по капітальному ремонту ізоляції дільниці трубопроводу сегментами пенополіуретановими (трубопровод м-н «Лазурний» - Соцмісто) (т.2 арк.с.127).

Виконання вищевказаних договорів підтверджується локальними кошторисами, дефектними актами, ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України на період з 11.08.2011року по 11.08.2016року, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних будівельних робіт, актами приймання-передачі виконаних робіт, видатковими накладними.

Податкові накладні виконавцем послуг позивачу не надавались, оскільки ПП «Маріон-теплотех» не є платником податку на додану вартість.

Розрахунки між сторонами за цими угодами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується виписками клієнт-банку (т.2 арк.с.146-149).

Також, між позивачем та ТОВ «Приор-Стил» було укладено договір купівлі-продажу від 23.10.2014року (з урахуванням додаткової угоди від 05.01.2015року), за умовами якого позивачем було придбано вугілля марки ДГР, асортимент та кількість товару вказувалась сторонами в накладних або специфікаціях, що є невідємною частиною договору (т.2 арк.с.152-153).

Виконання вищевказаного договору підтверджується, виданою ТОВ «Приор-Стил» податковою накладною (т.6 арк.с.143), видатковою накладною, товарною накладною, рахунками на оплату.

Розрахунки між сторонами за цими угодами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується виписками клієнт-банку (т.2 арк.с.163-165).

Між позивачем та ТОВ «Метстройсервіс» було укладено договір від 01.11.2012року за №14 (з урахуванням додаткової угоди від 06.01.2014року), за умовами якого позивачем було придбано вугілля марки ДГР, асортимент та кількість товару вказувалась сторонами в накладних або специфікаціях, що є невідємною частиною договору (т.2 арк.с.170-171).

Виконання вищевказаного договору підтверджується, виданими ТОВ «Метстройсервіс» податковими накладними (т.6 арк.с.107-142), видатковими накладними, рахунками-фактурами, посвідченнями на якість вугілля, картакми складського обліку матеріалів, придбаних у ТОВ «Метстройсервіс», актами на списання ТМЦ.

Розрахунки між сторонами за цими угодами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується виписками з клієнт-банку позивача (т.2 арк.с.192-200).

Також, між позивачем та ТОВ «Захист інтелекту» було укладено наступні договори: від 01.02.2012року (з урахуванням додаткових угод від 30.12.2014року та від 31.12.2014року) про надання послуг по оцінці платоспроможності фізичних осіб - абонентів замовника, а також послуги по сплаті рахунків вказаної категорії осіб перед підприємством. Передбачені діючим договором інформація вказується в Реєстрі по формі, вказаної в Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Договору (т.3 арк.с.8-13); від 14.06.2013року за №74 про надання інформаційно-консультаційних послуг (т.3 арк.с.14-19).

Виконання вищевказаних договорів підтверджується, виданими ТОВ «Захист інтелекту» податковими накладними (т.6 арк.с.156-186), актами виконаних послуг, актами приймання наданих послуг.

Розрахунки між сторонами за цими угодами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується виписками з клієнт-банку позивача (т.3 арк.с.46-62).

Отже, позивачем надані до матеріалів справи первині бухгалтерські документи, які по формі та змісту відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують реальність господарських операцій з ТОВ «Донремсервіс», ТОВ «Укрбудтехпроект», ТОВ «Донецька інноваційна компанія», ТОВ «Ремприватстрой», ПП «Маріон-Теплотех», ТОВ «Приор-Стил», ТОВ «Метстройсервіс», ТОВ «Захист інтелекту».

Таким чином, відповідач не надав жодного доказу, який би ставив під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій з ТОВ «Донремсервіс», ТОВ «Укрбудтехпроект», ТОВ «Донецька інноваційна компанія», ТОВ «Ремприватстрой», ПП «Маріон-Теплотех», ТОВ «Приор-Стил», ТОВ «Метстройсервіс», ТОВ «Захист інтелекту», свідчив би про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту або про наявність інших обставин, які підтверджують несумлінність позивача як платника податків і виключає право на формування валових витрат.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта.

на суму залишкової вартості окремого об'єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта;

на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності";

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;

на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта;

на суму дооцінки основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об'єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об'єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках,визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання,чи документ, що свідчить про суми доходу,нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV із змінами та доповненнями (далі Закону № 996- ХІV) встановлено, що дії цього Закону № 996- ХІV поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Ст.3 Закону № 996-ХІV встановлено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Згідно ст.1 Закону № 996- ХІV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Ст. 4 Закону № 996-ХІV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності на формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі Положення № 88).

Згідно з п.2.4 ст. 2 Положення № 88 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.1 ст.2 Положення № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (зі змінами та доповненнями) передбачено, що «…підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.…».

Відповідно до ст.8 розділу ІІІ Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Вимога щодо реальних змiн майнового стану платника податкiв як обов'язкова ознака господарської операцiї кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Суд вказує, на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача. Під час перевірки позивача відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами - постачальниками.

Тобто, витрати понесені під час придбання ТМЦ/робіт та послуг для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, фактично здійснені і підтверджені складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 № К/9991/37637/12, від 17.02.2014 № К/800/50945/13, від 19.02.2014 № К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 № К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються висновки контролюючого органу про неправомірне віднесення позивачем до витрат суми в розмірі 118 685грн. та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності по рядку 07 податкової декларації з податку на прибуток за 2013рік у сумі 855 114грн. по господарським операціям з контрагентами - постачальниками ТОВ «Донремсервіс», ТОВ «Укрбудтехпроект», ТОВ «Донецька інноваційна компанія», ТОВ «Ремприватстрой», ПП «Маріон-Теплотех», ТОВ «Приор-Стил», ТОВ «Метстройсервіс», ТОВ «Захист інтелекту».

Враховуючи попередні висновки суду щодо встановлення реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Донремсервіс», ТОВ «Укрбудтехпроект», ТОВ «Донецька інноваційна компанія», ТОВ «Ремприватстрой», ПП «Маріон-Теплотех», ТОВ «Приор-Стил», ТОВ «Метстройсервіс», ТОВ «Захист інтелекту», суд вважає також необгрунтованими висновки контролюючого органу щодо встановлення заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на суму 175 409грн., в тому числі за березень 2013року на суму 52272грн., за квітень 2013року на суму 8167грн., за травень 2013року на суму 10027грн., за червень 2013року на суму 2667грн., за серпень 2013року на суму 3466грн., за вересень 2013року на суму 1167грн., за жовтень 2013року на суму 167грн., за листопад 2013року на суму 4346грн., за грудень 2013року на суму 14912грн., за січень 2014року на суму 10062грн., за лютий 2014року на суму 23056грн., за березень 2014року на суму 16661грн., за квітень 2014року на суму 16152грн., за травень 2014року на суму 4843грн., за жовтень 2014року на суму 3777грн., за листопад 2014року на суму 3667грн., та завищення суми від'ємного значення по рядку 19 декларації з податку на додану вартість на загальну суму 9238грн., в тому числі за липень 2013року в сумі 2011грн., за грудень 2014року на суму 7227грн., та завищено суму від'ємного значення по рядку 24 декларації з податку на додану вартість за лютий 2013року на загальну суму 27 978грн. на підставі наступного.

Суд дослідивши податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит у перевіряємому періоді дійшов висновку, що вони оформлені згідно з нормами статті 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №957 від 22.09.2014 року.

Суми податку на додану вартість по вказаним податковим накладним було включено до складу податкового кредиту у відповідних податкових періодах та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних за вказаний період, що не заперечується актом перевірки.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Кодексу датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють Платника податків про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинна на момент здійснення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п.200.4 ст.200 Кодексу при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Частиною 4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 86 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях.

Отже, висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами.

Водночас, акт перевірки податкового органу не може свідчити безпосередньо про порушення законодавства без підтвердження жодними доказами, а лише на підставі припущень. Доказів на обґрунтування позиції про неможливість здійснення господарських операцій у спірному періоді позивачем з контрагентами-постачальниками податковим органом не надано.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та контрагентами - постачальниками за спірний період не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтті 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.

У відповідності до положень ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/359 від 12.01.2016 року; №/360 від 12.01.2016 року на суму 855114грн.; №/361 від 12.01.2016 року; №/363 від 12.01.2016 року; №/362 від 12.01.2016 року - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області №/359 від 12.01.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в розмірі 118 685грн. та нараховані штрафні санкції на суму 29 671,25грн.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області №/360 від 12.01.2016 року в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 855114грн.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області №/361 від 12.01.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 175 409грн., та нараховано штрафні санкції в розмірі 87 704,50грн.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області №/363 від 12.01.2016 року; №/362 від 12.01.2016 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 27 978грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради судові витрати в розмірі 22 557 (двадцять дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім)грн .

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивні частини у судовому засіданні 04 квітня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07 квітня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Христофоров А.Б.