Справа № 816/356/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/356/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислове об'єднання "Цукровик Полтавщини" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислове об'єднання "Цукровик Полтавщини" (надалі - позивач, ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також відповідач) та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.04.2017 /т. 2, а.с. 58/ просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

від 14.09.2016 №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 182489,00 грн;

від 01.12.2016 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2015 року на 36498,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про безпідставність доводів відповідача щодо порушення ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" вимог податкового законодавства у зв'язку з визнанням безтоварними господарських операцій з ТОВ фірма "Астарта Київ" з придбання послуг з виготовлення документації щодо трансфертного ціноутворення, оскільки право позивача на податковий кредит та витрати підтверджене належним чином складеними податковими накладними та первинними документами бухгалтерського обліку, що надавались на перевірку та залучені до матеріалів справи.

Відповідач позов не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" повністю. Посилався на відомості, встановлені у ході проведення планової та позапланової документальних перевірок позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в частині господарських правовідносин з ТОВ фірма "Астарта Київ".

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях Головного управління ДФС у Полтавській області.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, , з 05.07.2000 перебуває на обліку в якості платника податків в Шишацькому відділенні Миргородської ОДПІ та є платником податку на додану вартість /т. 1, а.с. 218/.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є виробництво цукру (10.81).

Фахівцями Головного управління ДФС у Полтавській області та Миргородської ОДПІ у період з 29.06.2016 по 08.08.2016 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт від 15.08.2016 №327/16-31-14-01-09/30811110 /т. 1, а.с. 14-85/, в якому вказано на порушення платником податків, окрім іншого, вимог:

пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України в частині завищення від'ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду /р. 24 Декларації/;

підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України щодо завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік.

На зазначений акт перевірки позивачем подані заперечення від 23.08.2016 вих. №820/03 /т. 1, а.с. 122-134/, за результатами розгляду яких контролюючим органом прийняте рішення про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини".

Позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" фахівцями Головного управління ДФС у Полтавській області проведено у період з 02.09.2016 по 08.09.2016 та за її результатами складено акт від 08.09.2016 №384/16-31-14-01-09/30811110 /т. 1, а.с. 143-174/.

На підставі даного акта перевірки відповідачем 14.09.2016 сформовано податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 182489,00 грн /т. 2, а.с. 59/.

Крім того, на підставі акта перевірки від 08.09.2016 №384/16-31-14-01-09/30811110 та з урахуванням рішення ДФС України від 18.11.2016 №24885/6/99-99-11-01-01-25 "Про результати розгляду скарги" відповідачем 01.12.2016 сформовано податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2015 року на 36498,00 грн /т. 1, а.с. 135-137/.

Не погоджуючись із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб'єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Спірні відносини стосуються права позивача на податковий кредит та витрати, що сформовані внаслідок відображення платником податків у податковому та бухгалтерському обліку придбання у листопаді 2015 року у ТОВ фірми "Астарта Київ" послуг з виготовлення документації щодо трансфертного ціноутворення загальною вартістю 218987,31 грн (у т.ч. ПДВ - 36497,89 грн).

Так, перевіркою ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" встановлено, що підприємством на підставі виписаної ТОВ фірмою "Астарта Київ" () 30.11.2015 податкової накладної №2308 віднесено до складу податкового кредиту за листопад 2015 року суму ПДВ у розмірі 36497,89 грн.

Крім того, позивачем до адміністративних витрат за 2015 рік віднесені витрати у вигляді вартості послуг ТОВ фірми "Астарта Київ" з підготовки документації у сфері трансфертного ціноутворення у розмірі 182489,42 грн.

Як зазначено відповідачем у Акті перевірки, організація послуг ТОВ фірми "Астарта Київ" щодо підготовки документів у сфері трансфертного ціноутворення за 2013-2014 роки не є актуальною, оскільки відповідні звіти ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" про контрольовані операції на дату підписання акта приймання-передачі виконаних послуг вже були подані до контролюючого органу.

У ході перевірки не встановлено зв'язку витрат позивача на придбання послуг у ТОВ фірми "Астарта Київ" із господарською діяльністю ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини", у зв'язку з чим відповідну господарську операцію визнано безтоварною.

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у сукупності із фактичними обставинами справи, суд виходить з такого.

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, 30.01.2015 між ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" (комітент) та ТОВ фірма "Астарта Київ" (комісіонер) укладено Договір №970 про надання послуг, за умовами якого комісіонер зобов'язувався за дорученням комітента придбати в інтересах останнього від свого імені послуги з виготовлення документації щодо трансфертного ціноутворення за 2013-2014 роки щодо операцій з продажу запасних частин на користь ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка"; передати комітенту документацію щодо трансфертного ціноутворення за 2013-2014 роки щодо операцій з продажу запасних частин на користь ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" до 01.12.2015.

Документація з трансфертного ціноутворення в інтересах позивача була замовлена ТОВ фірма "Астарта Київ" і виготовлена ПрАТ "Делойт енд Туш Юкрейніан Сервісез Компані" на підставі Додатку від 16.03.2015 №3 до Листа-угоди про надання послуг від 20.06.2013 №Тах/2013/19691 /т. 1, а.с. 195-198, 201-212/.

Надання послуг оформлене актом від 19.10.2015 №, підписаним представниками ТОВ фірма "Астарта Київ" і ПрАТ "Делойт енд Туш Юкрейніан Сервісез Компані" /т. 1, а.с. 199/. У додатку №1 до акту приймання-передачі послуг № зазначено відомості щодо вартості послуг з підготовки документації з трансфертного ціноутворення щодо операцій ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" за 2013-2014 роки /т. 1, а.с. 200/.

Загальна вартість таких послуг з ПДВ склала 214693,44 грн.

Результат наданих послуг - виготовлену документацію з трансфертного ціноутворення ТОВ фірма "Астарта Київ" передало позивачу разом із звітом комісіонера, а факт надання послуг оформлений актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2015 №2308 /т. 1, а.с. 213/.

Комісійна винагорода ТОВ фірма "Астарта Київ" за надані послуги склала 2% від вартості послуг з виготовлення документації щодо трансфертного ціноутворення, а саме - 4293,87 грн, у тому числі ПДВ -715,65 грн.

Таким чином, загальна сума витрат ТОВ фірма "Астарта Київ" у зв'язку з виконанням доручення позивача за Договором від 30.01.2015 №970 склала 218987,31 грн.

Позивачем 31.10.2016 на рахунок ТОВ фірма "Астарта Київ" перераховані кошти у розмірі 218987,31 грн, про що надано платіжне доручення №С8-1874 /т. 1, а.с. 214/.

Дослідивши в судовому засіданні перелічені вище копії документів, суд дійшов таких висновків.

За змістом абзацу "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг /пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України/.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

При цьому відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Окрім того, як визначено підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності встановлені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318.

За змістом пунктів 5-7 згаданого Стандарту, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення власного капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання кого вони здійснені.

А відповідно до пункту 18 названого вище Стандарту, до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, як, зокрема, винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо).

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною першою статті 9 вказаного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У свою чергу, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Згідно з вимогами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Інформація, що міститься в документах первинного обліку, в силу норми частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою для податкового обліку лише за умови, що вона відповідає дійсності.

А тому, первинні документи, перш за все, мають розкривати зміст господарської операції, а сама господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З огляду на викладене, суд зазначає, що у долучених до матеріалів справи документах не визначено собівартість виконаних послуг, що виключає будь-яку можливість визначити, яким чином формувалась вартість таких послуг виконавцем. Відсутність наведених відомостей, у свою чергу, унеможливлює визначення розміру фактичних витрат, понесених ТОВ фірма "Астарта Київ" та ПрАТ "Делойт енд Туш Юкрейніан Сервісез Компані" у звязку з наданням послуг та підтвердження економічної обґрунтованості вартості таких послуг, виставленої до сплати позивачу.

Суд зазначає, що відповідно до положень підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності, кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Тобто, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Даного висновку суд дійшов з огляду на положення підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту. Із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Таким чином, з визначеного у Податковому кодексі України поняття ділової мети випливає, що обов'язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не можуть бути відображені в податковому обліку.

Обґрунтовуючи необхідність придбання послуг з виготовлення документації щодо трансфертного ціноутворення позивач посилався на приписи підпункту 39.4.3 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, за змістом якого платники податків, що здійснюють контрольовані операції, повинні вести та зберігати документацію щодо трансфертного ціноутворення.

Однак, суд зауважує, що відповідно до підпункту 39.4.4 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, платники податків протягом місяця з дня отримання запиту подають документацію щодо окремих контрольованих операцій, зазначених у запиті, яка повинна містити інформацію, зазначену у підпункті 39.4.6 цього пункту.

Запит надсилається не раніше 1 травня року, що настає за календарним роком, в якому таку контрольовану операцію (операції) було здійснено /підпункт 39.4.4 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України/.

Водночас підпунктами 39.4.1, 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України визначено, що для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік. Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Системний аналіз наведених вище положень пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України є підставою для висновку про те, що документація з трансфертного ціноутворення має бути розроблена платником податків до 1 травня року, що настає за звітним.

Актуальність розробки на замовлення позивача документації з трансфертного ціноутворення за 2013-2014 роки щодо операцій з продажу запасних частин на користь ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" у листопаді 2015 року є доволі сумнівною, оскільки звіт про контрольовані операції за 2013 рік позивачем до податкової інспекції подано 29.04.2014, а відповідний звіт за 2014 рік - 24.04.2015.

Тобто, на момент розробки документації з трансфертного ціноутворення позивачем була подана відповідна звітність контролюючому органу.

До того ж позивачем не обґрунтовано доцільність замовлення послуг з виготовлення документації з трансфертного ціноутворення саме у ТОВ фірма "Астарта Київ" та на умовах договору комісії.

Враховуючи відсутність видимих розумних економічних та організаційно-адміністративних причин для укладання договору про надання послуг з ТОВ фірма "Астарта Київ", а також відсутність чинників, з якими закон повязує можливість формування позивачем податкового кредиту та витрат за спірними операціями, зокрема, - відсутність звязку витрат позивача за вказаним договором з його господарською діяльністю, суд, керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на оцінці в сукупності всіх доказів по справі, на встановлених судом обставинах та вищенаведених положеннях законодавства, дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав для формування податкового кредиту та витрат за вищезазначеними господарськими операціями з ТОВ фірма "Астарта Київ".

За таких обставин, суд вважає правомірним висновок податкової інспекції про порушення позивачем вимог податкового законодавства, наслідком чого є завищення останнім від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік на 182489,00 грн та завищення від'ємного значення суми ПДВ за листопад 2015 року у розмірі 36498,00 грн.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ "АПО "Цукровик Полтавщини" повністю.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко