Справа № 2-а-670/2010
Суддя: Линник О. С.
Дата ухвалення: 2010-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд Сумської області
справа № 2-а-670/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2010 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Линник О.С., при секретарі Долі Н.В., у присутності позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУМВС України в Сумській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та поновлення строку на оскарження постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Управління ДАІ УМВС України в Сумській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та поновлення строку на оскарження постанови, в якій зазначає наступне. 13 листопада 2009 року інспектором ДПС ВДАІ в Тростянецькому районі ОСОБА_2 було винесено постанову, за якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 13.11.2009 р. о 7-15 год. в м. Тростянець по вул. Шевченка позивач керував автомобілем НОМЕР_1, на який була відсутня довіреність на право керування даним транспортним засобом. Вказану постанову позивач вважає незаконною, у звязку з тим, що в протоколі ВМ 048917, який було складено о 7-15 год., вказано, що адміністративної справи відбудеться о 7-15 год., але конкретно не вказано де саме відбудеться розгляд даного протоколу, у звязку з чим він не зміг бути присутнім при розгляді справи і не мав можливості скористуватися юридичною допомогою. Також, при складанні протоколу його не було ознайомлено зі ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Крім того, у тексті протоколу написано, що ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, на який була відсутня довіреність на право керування даним транспортним засобом. Власником цього автомобіля є ОСОБА_3, співвласником ОСОБА_4, який передав даний транспортний засіб позивачеві та знаходився в транспортному засобі під час перевірки. Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху України позивач мав право керувати автомобілем навіть при відсутності довіреності, та у присутності при цьому власника. Позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення і просить скасувати постанову про притягнення його до адмінвідповідальності та закрити провадження у справі. Також позивач просить поновити йому строк на оскарження постанови, який він пропустив із поважних причин, бо не мав коштів на оплату послуг юридичної допомоги.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та показав, що він 13.11.2009 р. прийшов вранці на роботу Хлібзавод Залізничник для того, щоб розвезти хліб на автомобілі, належному ОСОБА_5, по торгових точках. Однак, так як це був його перший робочий день, і він не знав, куди необхідно розвезти хліб, із ним разом поїхав ОСОБА_6, який також був співвласником вказаного автомобіля. Коли його зупинив інспектор ДАІ ОСОБА_2 і став перевіряти документи на право керування автомобілем, то у позивача не було довіреності на право керування цим авто, про що він і написав у поясненні в протоколі. Однак потім він отримав юридичну консультацію та дізнався, що довіреність не була потрібна, так як поряд із ним у авто перебував ОСОБА_6, який був уписаний у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Інспектор ДАІ склав протокол про адмінправопорушення, тут же виніс постанову, які йому вручив одразу. Оскаржити у 10-денний строк постанову він не міг, бо у нього не було грошей на юридичну консультацію, через що просить поновити йому строк на подачу позовної заяви.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав письмові заперечення проти позову, складені як висновок, із якого вбачається, що інспектор ДПС ст.сержант міліції ОСОБА_2 під час перевірки встановив, що ОСОБА_1 не мав при собі ні свідоцтва про право спільної власності на транспортний засіб, ні тимчасового реєстраційного талона, чим порушив вимоги п. 2.1 (б) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Порушень законодавства у діях інспектора не встановлено, тому відповідач просить не скасовувати постанову про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 та у задоволенні його позову відмовити.

У судовому засіданні третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 показав, що дійсно, він здійснював патрулювання 13.11.2009 р. по вул. Шевченка у м.Тростянці і зупинивши автомобіль під керуванням позивача встановив, що водій не мав при собі документів, які давали йому право керувати цим транспортним засобом, про що було складено протокол, де водій власноручно написав пояснення, що у нього відсутня довіреність на право керування вказаним авто. На той час ні у кабіні автомобіля, ні у багажному відділенні інших осіб, крім водія, не було. Дійсно водій перевозив хліб, тому інспектор прийняв рішення не затримувати автомобіль на штрафмайданчик, бо товар міг прийти у непридатність до споживання.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм обставини.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що він являється керівником Хлібзаводу Залізничник і 13.11.09 р. він супроводжував розвезення хлібу по торговим точкам із водієм ОСОБА_1 на автомобілі, який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_3 Дійсно, автомобіль зупиняв інспектор ДАІ ОСОБА_2 та складав протокол на водія ОСОБА_1, однак він вважав, що протокол складається через відсутність страховки на автомобіль. Потім, коли ввечері того дня він оглянув протокол та постанову про притягнення водія до адмінвідповідальності, то зясувалось, що адмінстягнення накладено через відсутність документів у водія на право керування транспортним засобом. Свідок звертався до юриста, де йому було розяснено, що водій ОСОБА_1 мав право керувати авто, так як поряд був присутній співвласник автомобіля, відомості щодо якого внесені у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Як вбачається у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності від 13.11.09 р., складеному ІДПС Тростянецького ВДАІ ОСОБА_2 о 7 год. 15 хв., ОСОБА_1 в м.Тростянець по вул. Шевченко під час керування автомобілем НОМЕР_2 не мав доручення на право керування даним транспортним засобом. У протоколі маються пояснення ОСОБА_1 про те, що він дійсно керував автомобілем, перевозив хліб і не мав доручення на право керування цим транспортним засобом (а.с.5).

Одразу, після складання протоколу, інспектором ДПС ОСОБА_2 була винесена постанова від 13.11.2009 року серія ВМ № 054083, якою встановлено, що 13.11.2009 року о 7-15 год. в м. Тростянець по вул. Шевченка ОСОБА_1, мешканець м. Тростянець, вул. Привокзальна, 34, керував автомобілем НОМЕР_1, на який була відсутня довіреність на право керування даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 (б) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, та постановлено притягнути ОСОБА_1 до адмінвідповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Примірник вказаної постанови ОСОБА_1 отримав одразу після її винесення, про що мається відмітка на постанові із підписом позивача (а.с.4).

В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, виданому Охтирським МРЕВ ДАІ 6.08.04 року на імя ОСОБА_3, є відмітка про те, що має право керувати ОСОБА_4 (а.с.3).

У відповідності до ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

В судовому засіданні встановлено, що інспектор ДПС ОСОБА_2 правомірно склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, так як дійсно, водій під час керування транспортним засобом не мав документів, передбачених п. 2.1 п.п.б) Правил дорожнього руху України.

Дійсно, відповідно п.2.2 ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Суд зазначає, що у судовому засіданні не видалось можливим усунути суперечність у показах інспектора ДАІ ОСОБА_2 та показах позивача і свідка ОСОБА_7 щодо присутності чи відсутності останнього у автомобілі ІЖ 2715 під час його зупинки інспектором ДАІ 13.11.2009 р..

Однак, дослідивши докази у їх сукупності, суд встановив, що покази позивача є суперечливими, і тому суд критично ставиться до його пояснень про те, що здійснюючи керування автомобілем у присутності співвласника автомобіля, про що мається відмітка у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, він під час складання протоколу і постанови про адмінправопорушення не заявив про ці обставини інспектору ІДПС через те, що не знав Правил дорожнього руху.

Також суд ставиться критично і до свідчень ОСОБА_4, який вважає себе співвласником транспортного засобу ІЖ 2715 та має право на керування вказаним авто і 13.11.2009 р. допустив до керування водія ОСОБА_1, передавши йому документи про реєстрацію транспортного засобу, однак під час складання протоколу та постанови про притягнення до адмінвідповідальності цього водія не повідомив інспектора ДАІ, що він є саме тією особою, яка зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Є сумнівними і покази свідка, що він не знав про причини складання протоколу про адмінправопорушення, одразу не поцікавився у ОСОБА_1, за які порушення ПДР його притягнено до адмінвідповідальності та не оглянув протокол і постанову, які отримав на руки ОСОБА_1

Відповідно до ст.71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у судовому засіданні доказами встановлено, що інспектор ДПС діяв правомірно під час складання протоколу та постанови про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1

Отже, суд вважає, що субєкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також зазначає, що позивач отримав постанову 13.11.2009 р., яка містить розяснення щодо строків її оскарження у порядку, передбаченому ст.ст.287-289 КУпАП, однак позивач протягом десяти днів з дня її винесення не звернувся ні до вищестоящого органу, ні до суду.

Причинами пропуску вказаного строку на оскарження постанови позивач зазначає відсутність коштів, необхідних для звернення за юридичною допомогою.

Однак, як встановлено у судовому засіданні показами позивача і свідка, що із 13.11.2009 р. ОСОБА_1 був забезпечений заробітком, відповідно до трудової угоди, він є працездатною особою. Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що саме він, а не позивач звертався за правовою допомогою до юриста.

Також необхідно зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 105 КАС України на прохання позивача службовцем апарату адміністративного суду може бути надана допомога в оформленні позовної заяви.

Тому причини щодо неможливості подання адмінпозову до суду у строки, передбачені ст. 289 КУпАП позивачем надумані та не можуть бути визнані судом поважними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 11, 70, 71, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Сумській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та поновлення строку на оскарження постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, із подачею копії апеляційної скарги до апеляційної інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Суддя