Справа № 802/2431/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 березня 2017 р. Справа № 802/2431/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

позивача: Клюцківського Л.І.,

представника позивача: Шишковської А.Б.,

представника відповідача: Королюк О.В.,

третьої особи: директора ПСП "Господар-Плюс" Власової Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Володіївської сільської ради

до: комунального підприємства "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" (далі - КП "Могилів-Подільське МБТІ", відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне сільськогосподарське підприємство "Господар-Плюс"

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Володіївської сільської ради до комунального підприємства "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватне сільськогосподарське підприємство "Господар-Плюс" про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою суду від 16.03.2017 року, за наслідком проведеного повторного автоматичного перерозподілу даної адміністративної справи, зумовленого закінченням у судді Заброцької Л.О. повноважень в межах п'ятирічного строку, справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що 16.02.2017 року за вх. №4413 до суду надійшло клопотання представника третьої особи - ПСП «Господар-Плюс» про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з тим, що позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду.

Представники позивача у судовому засіданні щодо задоволення даного клопотання заперечували, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду. Вказали, що в провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №4/112-07, в ході розгляду якої було встановлено, що КП «Могилів-Подільське МБТІ» 09.02.2006 року та 20.02.2006 року на підставі рішення постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації «Асоціація спеціалістів в аграрній сфері «Третейська ініціатива» від 15.11.2005 року і 09.12.2005 року прийнято рішення про державну реєстрацію за ПСП «Господар-Плюс» права власності на нежитлові будівлі в с. Володіївці Чернівецького району, Вінницької області. При цьому зауважили, що у розгляді вказаної справи брав участь спеціаліст Володіївецької сільської ради, який не мав спеціальної юридичної освіти та належним чином не представляв інтереси сільради у вказаній справі.

Крім того, зазначили, що факт належності на праві власності спірного майна Володіївецькій сільській раді було встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.12.2015 року у справі №902/1293/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 30.06.2016 року. Встановлення наведеними рішеннями обставин щодо належності позивачу права власності на зареєстровані за ПСП «Господар-Плюс» рішеннями КП "Могилів-Подільське МБТІ" об'єкти нерухомого майна дало змогу позивачу звернутись до суду з даним позовом. За наведених обставин позивач вважає, що перебіг строку звернення до суду слід рахувати саме з 30.06.2016 року.

Представник відповідача підтримав заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Представник третьої особи також вважала за необхідне адміністративний позов залишити без розгляду у зв'язком із пропуском позивачем строку звернення до суду, посилаючись на обставини викладення в письмовому клопотанні від 16.02.2017 року та додаткових письмових поясненнях за вх. №4413 від 16.02.2017 року, за вх. №6611 від 15.03.2017 року, які містяться в матеріалах справи (том 1 а.с. 87-89, 172, 221-222).

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та представника третьої особи, ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, з наступних мотивів.

Конституцією України передбачено, що держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кодексом адміністративного судочинства визначено юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Визначено, що адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Згідно статті 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах, який визначено безпосередньо положеннями Кодексу адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ по справі Мушта проти України зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" визначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

За змістом ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, представник третьої особи посилається, на те, що позивач оскаржує рішення КП "Могилів-Подільське МБТІ" про державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна, які були прийняті ще в 2006 році. При цьому зазначає, що про існування вказаних рішень позивач був обізнаний ще під час розгляду господарської справи №4/112-07 за позовом СВК «Надія» до КП «Могилів-Подільське МБТІ» Вінницької обласної ради, третя особа на стороні позивача Спілка співвласників майна реорганізованого КСП «Зоря», третя особа на стороні відповідача ПСП «Господар-Плюс» про визнання дій по державній реєстрації об'єктів нерухомого майна протиправними, рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно нечинними, оскільки в даній справі приймала участь посадова особа сільської ради.

З огляду на наведену представником третьої особи аргументацію суд зазначає, що звертаючись до суду з позовом в даній справі позивач, як на підставу для визнання протиправними та скасування рішень КП "Могилів-Подільське МБТІ" про державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна, а саме:

- нежитлову будівлю олійні по вул. Зелена, 2а, с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області, зареєстровану КП «Могилів-Подільське МБТІ» 09.02.2006 в реєстровій книзі об'єктів нерухомого майна за юридичними особами № 2, номер запису 4, згідно рішення постійно діючого Третейського суду від 09.12.2005 року;

- нежитлову будівлю по вул. Колгоспній, 8, с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області, зареєстровану КП «Могилів - Подільське МБТІ» 09.02.2006 в реєстровій книзі об'єктів нерухомого майна за юридичними особами №2, номер запису 6, згідно рішення постійно діючого Третейського суду від 09.12.2005 року;

- нежитлову будівлю пекарні по вул. Кірова, 2б, с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області, зареєстровану КП «Могилів-Подільське МБТІ» 20.02.2006, в реєстровій книзі об'єктів нерухомого майна за юридичними особами № 2, номер запису 8, згідно рішення постійно діючого Третейського суду від 09.12.2005 року;

- нежитлову будівлю пекарні по вул. Кірова, 2б, с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області, зареєстровану КП «Могилів-Подільське МБТІ» 20.02.2006, в реєстровій книзі об'єктів нерухомого майна за юридичними особами № 2, номер запису 8, згідно рішення постійно діючого Третейського суду від 15.11.2005 року, покликається на обставини, встановлені рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.12.2015 року, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 30.06.2016 року, в справі №920/1293/14, яким ПСП "Господар-Плюс" відмовлено в задоволенні позову до Володіївецької сільської ради, Спілки (об'єднання) співвласників майна реорганізованого КСП "Зоря", ПМП "Ювасер", ТОВ "Комінтерн-ВВ" про визнання права власності на майно незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Володіївецької сільської ради та свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

Разом з тим судом при ознайомленні зі змістом наведеного рішення Господарського суду Вінницької області від 15.03.2011 року у справі №4/112-07 встановлено, що в останньому відсутні будь-які згадування про прийняття відповідачем рішень про державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна, що є предметом розгляду в даній справі.

За наведених обставин суд критично оцінює посилання представника третьої особи на вищенаведене судове рішення, як на беззаперечний доказ обізнаності позивача про існування оскаржуваних рішень ще в 2011 році.

Водночас, визначаючи момент щодо строку звернення до суду, суд вважає, що такий слід обраховувати лише з того моменту коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому необхідно встановити чи дійсно особа знала або могла дізнатись про порушення свого прав та підтвердити факт цієї можливості відповідними доказами або обставинами.

В контексті вищенаведеного суд зазначає, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна відповідачем прийнято ще у лютому 2006 року, при цьому починаючи з 2007 року між третьою особою та позивачем тривав спір про право на нерухоме майно, в тому числі і майно, правомірність проведення реєстрації якого є предметом розгляду в даній справі.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, саме наявність між Володіївецькою сільською радою та ПСП "Господар-Плюс" спору про право та очікування остаточного його вирішення зумовила звернення до суду лише після ухвалення Вищим господарським судом України постанови від 30.06.2016 року в справі №920/1293/14, оскільки, саме наведеним рішенням остаточно вирішено спір.

Таким чином, з огляду на отримані від представника позивача пояснення щодо причин пропуску строку звернення до суду, а саме про існування між сторонами тривалий проміжок часу спору про право власності на нерухоме майно, які знайшли своє документальне підтвердження матеріалами справи, та враховуючи те, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію за ПСП "Господар-Плюс" права власності на майно датовані ще 2006 роком, проте вирішення спору щодо права власності на зареєстроване вказаними рішеннями майно встановлено 30.06.2016 року постановою Вищого господарського суду України в справі №920/1293/14, з метою недопущення ситуації, за якої надто суворе тлумачення приписів норм закону, що регулюють строки звернення до суду, може позбавити особу наданого їй Конституцією України права на судовий захист, суд доходить до переконання, що позивачем строки звернення до суду з даним позовом пропущені з поважних причин.

З огляду на викладене, суд вважає, що початком перебігу строку звернення до суду з даними позовними вимогами слід обраховувати з моменту ухвалення Вищим господарським судом України постанови від 30.06.2016 року в справі №920/1293/14, оскільки, саме наведеним рішенням остаточно вирішено спір та відмовлено у задоволенні позовної заяви ПСП "Господар-Плюс" до Володіївецької сільської ради, Спілки (об'єднання) співвласників майна реорганізованого КСП "Зоря", ПМП "Ювасер", ТОВ "Комінтерн-ВВ" про визнання права власності на майно, зокрема і щодо майна, рішення про реєстрацію якого на сьогодні оскаржує позивач.

Слід також зазначити, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менш, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин справи та вищезазначених міркувань, суд вказує, що обмеження позивачу у доступі до правосуддя шляхом застосування до нього негативних наслідків частини 1 статті 100 КАС України призведе до диспропорційності між застосуванням норм процесуального права та захистом порушеного права позивача.

За наведеного вище, обставини справи свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду. Причини, з яких позивач пропустив строк звернення до суду є об'єктивними, незалежними від його волі, виникли у періоді, що включається у строк на звернення до суду із позовною заявою. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 128, 160, 165 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про залишення позовної заяви Володіївської сільської ради без розгляду - відмовити.

Клопотання позивача - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом - поважними.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя./підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: