Справа № 820/518/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 квітня 2017 р. № 820/518/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області, начальника ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову шляхом збільшення, просить суд:

- визнати дії відповідачів ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, тел. та начальника ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, тел. , спрямованими на нереєстрацію громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України", незаконними та такими, що порушують право споживачів, передбачене ст. 24 ЗУ "Про захист прав споживачів";

- визнати дії відповідачів ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, тел. та начальника головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, тел. , спрямованими на нереєстрацію громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України" такими, що перешкоджають законній діяльності громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України", чим порушують право споживачів, передбачене ст. 24 ЗУ "Про захист прав споживачів";

- з метою поновити порушене відповідачами право споживачів, передбачене ст. 24 ЗУ "Про захист прав споживачів", зобов'язати відповідачів негайно провести дію по реєструванню громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України";

- визнати дії відповідачів, ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області та начальника ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, спрямованими на несвоєчасне внесення до порталу електронних сервісів повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови у державній реєстрації, незаконними, та таким, що порушують право споживачів, передбачене ст. 24 Закону України "Про споживчий нагляд";

- визнати дії відповідачів, ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області та начальника ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, спрямованими на невключення на порталі електронних сервісів повідомлення про відмову у державній реєстрації зазначених посилань на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також не зазначення, який саме пункт чи стаття поданого заявником документів (статуту, протоколу, тощо) не відповідає нормам законодавства, незаконними, та такими, що порушують право споживачів, передбачене ст. 24 Закону України "Про захист прав споживачів";

- визнати відмову у державній реєстрації Громадської організації Споживачів "Споживчий нагляд України" незаконною та такою, що порушує право споживачів, передбачене ст. 24 Закону України "Про споживчий нагляд";

- з метою захисту прав споживачів, зобов'язати відповідачів відповідно до вимог Закону довести до позивача через внесення до порталу електронних сервісів про повідомлення про відмову у державній реєстрації з зазначенням посилань на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також не зазначення, який саме пункт чи стаття поданого заявником документів (статуту, протоколу, тощо) не відповідає нормам законодавства.

В обґрунтування позову зазначено, що всупереч вимогам чинного законодавства до 04.02.2017 року повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови та рішення суб'єкта державної реєстрації не були розміщені на порталі електронних сервісів відповідачів. Також позивач зазначає, що через технічну опечатку при заповненні документів виникла ситуація, коли наявна невідповідність відомостей, зазначених у заяві про державну реєстрацію, відомостям. зазначеним у документах, поданих для державної реєстрації, що в силу вимог ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є підставою для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, а не для відмови. Позивач, посилаючись на зазначені обставини, вважає дії відповідачів протиправними та такими, що порушують права споживачів, передбачені ст.24 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідачем, ОСОБА_2 територіальним управлінням юстиції у Харківській області, надано заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що розгляд документів, поданих на державну реєстрацію, було здійснено в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано. При цьому відповідачем вказано, що проведення державної реєстрації Громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України" залежить від усунення позивачем причин, які слугували підставою для відмови та подання повторно документів на реєстрацію.

Відповідачем, начальником ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, подано заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що він фактично не вживав та і не міг вжити будь-яких дій, спрямованих на не реєстрацію Громадської організації споживачів "Споживчий нагляд України", та вжити чи вживати дії щодо перешкоджання діяльності вказаної організації оскільки в межах норм закону начальник ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області не наділений повноваженнями з реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від відповідача, начальника ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Від представника відповідача, ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що 27.12.2016 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Першого Харківського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи» щодо державної реєстрації юридичної особи Громадської організації споживачів «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ».

ОСОБА_2 спеціалістом відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Управління державної реєстрації ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 23.01.2017 року прийнято Рішення №168 «Про відмову у державній реєстрації створення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ СПОЖИВАЧІВ «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ» (зі статусом юридичної особи)».

Відповідно до Повідомлення про відмову у державній реєстрації створення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ СПОЖИВАЧІВ «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ» зі статусом юридичної особи правовою експертизою встановлено, що подані Організацією документи не відповідають вимогам Конституції України та законів України. Рішення про створення Організації прийнято на засіданні установчих зборів засновників Організації 10.12.2016 (протокол № 1). Для державної реєстрації створення юридичної особи, подається заява про державну реєстрацію створення юридичних осіб, форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження форм заяв у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 18.11.2016 № 3268/5 (далі - Заява). Поле заяви «Дані про статус» заповнено не коректно. Пунктом 11 частини 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон про реєстрацію) передбачено, що внесення змін до установчого документа юридичної особи оформляється шляхом викладення його в новій редакції. Тому пункти 4.1.4, 4.1.5, 7.1, 7.2 Статуту Організації про внесення змін та доповнень до нього суперечать вказаній вимозі законодавства. Крім іншого, скорочене найменування Організації, зазначене в протоколі установчих зборів, в Статуті Організації та в заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи маються розбіжності.

На підставі обставин, вказаних у Повідомленні, відповідачем прийнято вищевказане Рішення №168 від 23.01.2017 року.

Позивачем вказано, що 04 лютого 2017 року на порталі електронних сервісів за пошуковим запитом «Результат надання адміністративних послуг» код 59 зявилася наступна інформація: "Результат надання адміністративних послуг Найменування: ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ СПОЖИВАЧІВ "СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ" Реєстраційна дія: Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи Дата дії: 24.01.2017 Причини відмови: 1. пункту 5 частини 1 статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» може бути прийнято рішення про відмову у державній реєстрації Організації. Інше."

Харківською філією Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на запит суду надано лист вих. №35-2-30/650 від 28.03.2017 року, відповідно до якого відомості про відмову в проведенні державній реєстрації Громадської організації «Споживчий нагляд України» було внесено до Реєстру 24.01.2017 року, а відповідно вищезазначена інформація була розміщена на порталі електронних сервісів 24.01.2017 року.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів» з метою захисту своїх законних прав та інтересів споживачі мають право об'єднуватися у громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Об'єднання споживачів є громадськими організаціями, що провадять свою діяльність відповідно до Закону України "Про об'єднання громадян". Держава підтримує діяльність об'єднань споживачів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців. Законом може бути встановлено особливості державної реєстрації громадських формувань.

Згідно з ч.1 ст. 4 вищевказаного закону державна реєстрація базується на таких основних принципах: 1) обовязковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; 2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; 3) врегулювання відносин, повязаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; 4) державної реєстрації за заявницьким принципом; 6) єдності методології державної реєстрації; 7) обєктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; 8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; 9) відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.

Відповідно до з ч.2 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: 1) заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); 2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; 3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; 4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; 5) перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 6) перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; 7) прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського обєднання; 8) проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 9) формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів; 10) видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі).

Відповідно до п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» портал електронних сервісів - веб-сайт, організований як системне багаторівневе обєднання різних ресурсів та сервісів для забезпечення максимального доступу до інформації та послуг у сфері державної реєстрації, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ст.8 Закону портал електронних сервісів повинен забезпечувати: 1) подання документів в електронній формі для державної реєстрації, ліцензування видів господарської діяльності, видачі документів дозвільного характеру; 2) контроль за повнотою заповнення заяви про державну реєстрацію, ліцензування видів господарської діяльності, видачі документів дозвільного характеру; 3) перегляд стану розгляду поданих документів; 4) доступ до відомостей та документів, визначених цим Законом; 5) оприлюднення результатів надання адміністративних послуг; 6) формування та подання запитів в електронній формі про надання витягів; 7) перегляд, копіювання та роздрукування виписки, витягу, інших документів та відомостей з Єдиного державного реєстру; 8) сплату адміністративного збору та оплату надання відомостей з Єдиного державного реєстру з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу; 9) функціонування персонального кабінету; 10) доступ державних органів, у тому числі судів, органів Національної поліції, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, а також органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб до відомостей з Єдиного державного реєстру; 11) проведення інших операцій, визначених цим Законом.

Порядок функціонування порталу електронних сервісів визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови та рішення субєкта державної реєстрації про відмову у державній реєстрації розміщуються на порталі електронних сервісів у день відмови у державній реєстрації.

Відповідно до п.п.7, 15 Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 року № 359/5, результати надання адміністративних послуг з державної реєстрації, а також рішення, прийняті у випадку проведення реєстраційних дій щодо громадських формувань, їх символіки, засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського обєднання, за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру розміщуються на порталі електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи (далі портал електронних сервісів), для доступу до них заявника шляхом їх пошуку за кодом доступу з метою перегляду, копіювання та друку.

Рішення повинно містити: дату, число, місяць, рік; прізвище, імя та по батькові державного реєстратора; назву поданої заяви відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 06 січня 2016 року № 15/5 «Про затвердження форм заяв у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 січня 2016 року за № 14/28144; повне найменування або прізвище, імя, по батькові заявника; найменування громадського формування; прийняте державним реєстратором рішення; підпис державного реєстратора.

За результатом проведеної державної реєстрації державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру вносить відомості до цього реєстру та формує з нього виписку, яка за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру розміщується на порталі електронних сервісів у день проведення державної реєстрації.

Судом встановлено, що рішення про відмову у державній реєстрації прийнято державним реєстратором 23.07.2017 року, внесено до Єдиного державного реєстру 24.01.2017 року, відповідно, відображено на порталі електронних сервісів 24.01.2017 року, тобто наступного дня після прийняття рішення, що суперечить вищенаведеним приписам норм чинного законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету ОСОБА_5 України від 14 липня 1999 року №1272 Деякі питання адміністрування Державних та Єдиних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, розпорядження Кабінету ОСОБА_5 України від 05 червня 2015 року № 628-р Деякі питання удосконалення системи ідентифікації особи і функціонування державних та єдиних реєстрів та пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 02 липня 2014 року № 228, з метою оптимізації забезпечення функціонування Єдиних та Державних реєстрів державне підприємство Національні інформаційні системи визначено адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України (наказ Міністерства юстиції України від 25.06.2015 № 1059/5 "Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 червня 2015 р. за № 754/27199).

З огляду на вищевказане, витребувана ухвалою суду у Харківської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" інформація щодо внесення до порталу електронних сервісів рішення про відмову у державній реєстрації у спірних правовідносинах (лист вих.№35-2-30/650 від 28.03.2017 року) є належним доказом у розумінні вимог ст.70 КАС України.

Судом встановлено, що внесена до порталу електронних сервісів інформація щодо рішення про відмову у державній реєстрації юридичної особи не відповідає вимогам п.7 Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, а також приписам ст.28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у частині відображення змісту повідомлення про відмову у державній реєстрації.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області, спрямованими на несвоєчасне внесення до порталу електронних сервісів повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови у державній реєстрації.

При цьому суд звертає увагу, що позовні вимоги щодо визнання дій відповідачів, спрямованих на несвоєчасне внесення до порталу електронних сервісів повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови у державній реєстрації, незаконними, та таким, що порушують право споживачів, передбачене ст. 24 Закону України "Про споживчий нагляд" та визнання дій відповідачів, спрямованих на не включення на порталі електронних сервісів повідомлення про відмову у державній реєстрації зазначених посилань на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також не зазначення, який саме пункт чи стаття поданого заявником документів (статуту, протоколу, тощо) не відповідає нормам законодавства, незаконними, та такими, що порушують право споживачів, передбачене ст. 24 Закону України "Про захист прав споживачів" фактично за змістом є тотожними.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що повноваження зобовязати відповідача вчинити певні дії суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

У Рішенні Конституційного суду України від 01.12.2004 р. по справі № 1-10/2004 розкривається поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Більше того, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Однак, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету міністрів ОСОБА_5 Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту" ухваленої на 114-й сесії Комітету міністрів від 12 травня 2004 р. передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов'язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов'язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов'язок розв'язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суд зазначає, що у межах спірних правовідносин ОСОБА_2 територіальним управлінням юстиції у Харківській області вчинено протиправні дії щодо несвоєчасного та не у повному обсязі внесення до порталу електронних сервісів інформації щодо рішення про відмову у проведенні державної реєстрації, що мало наслідком порушення прав позивача у розумінні приписів Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та, як наслідок, ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому на виконання вимог ст.162 КАС України суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобовязання ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області внести до порталу електронних сервісів повідомлення про Рішення про відмову у державній реєстрації створення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ СПОЖИВАЧІВ «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ» (зі статусом юридичної особи) №168 від 23.01.2017 року у обсязі, визначеному Порядком державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 року № 359/5.

Стосовно позовних вимог в частині визнання відмови у державній реєстрації Громадської організації Споживачів "Споживчий нагляд України" незаконною та такою, що порушує право споживачів, передбачене ст. 24 Закону України "Про споживчий нагляд», суд зазначає наступне.

Дискреційними повноваженнями державного органу є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. У деяких справах відповідач орган державної влади помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій.

Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Таким чином, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державний реєстратор: 1) приймає документи; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Приймаючи рішення щодо відмови у державній реєстрації юридичної особи, відповідач посилається на те, що подані Організацією документи не відповідають вимогам Конституції України та законів України. Рішення про створення Організації прийнято на засіданні установчих зборів засновників Організації 10.12.2016 (протокол № 1). Для державної реєстрації створення юридичної особи, подається заява про державну реєстрацію створення юридичних осіб, форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження форм заяв у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 18.11.2016 № 3268/5 (далі - Заява). Поле заяви «Дані про статус» заповнено не коректно. Пунктом 11 частини 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон про реєстрацію) передбачено, що внесення змін до установчого документа юридичної особи оформляється шляхом викладення його в новій редакції. Тому пункти 4.1.4, 4.1.5, 7.1, 7.2 Статуту Організації про внесення змін та доповнень до нього суперечать вказаній вимозі законодавства. Крім іншого, скорочене найменування Організації, зазначене в протоколі установчих зборів, в Статуті Організації та в заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи маються розбіжності.

Відповідно до приписів ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» підставами для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, є: 1) подання документів або відомостей, визначених цим Законом, не в повному обсязі; 2) невідповідність документів вимогам, установленим статтею 15 цього Закону; 3) невідповідність відомостей, зазначених у заяві про державну реєстрацію, відомостям, зазначеним у документах, поданих для державної реєстрації, або відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 4) невідповідність відомостей, зазначених у документах, поданих для державної реєстрації, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 5) невідповідність реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта) відомостям, наданим відповідно до статті 13 цього Закону; 6) несплата адміністративного збору або сплата не в повному обсязі; 7) подання документів з порушенням встановленого законодавством строку для їх подання.

Зупинення розгляду документів з підстав, не передбачених цією статтею, не допускається. Зупинення розгляду документів здійснюється протягом 24 годин, крім вихідних та святкових днів, після надходження документів, поданих для державної реєстрації. Зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації громадських формувань, здійснюється у строки, встановлені статтею 26 цього Закону. Розгляд документів зупиняється на строк, що становить 15 календарних днів з дати їх зупинення.

Повідомлення про зупинення розгляду документів із зазначенням строку та виключного переліку підстав для його зупинення та рішення субєкта державної реєстрації про зупинення розгляду документів розміщуються на порталі електронних сервісів у день зупинення та надсилаються заявнику на адресу його електронної пошти.

Судом встановлено, що зазначення у повідомленні про відмову у проведенні державної реєстрації обставини щодо того, що скорочене найменування Організації, зазначене в протоколі установчих зборів, в Статуті Організації та в заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи маються розбіжності, є підставою для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації (п.3 ч.1 ст.27 Закону), однак державним реєстратором всупереч вимогам закону дії щодо зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації у порядку, передбаченому чинним законодавством, вчинено не було.

Відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» підставами для відмови у державній реєстрації є: 1) документи подано особою, яка не має на це повноважень; 2) у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії; 3) у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення про арешт корпоративних прав - у разі державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у звязку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи; 4) не усунуто підстави для зупинення розгляду документів протягом встановленого строку; 5) документи суперечать вимогам Конституції та законів України; 6) документи суперечать статуту громадського формування; 7) порушено встановлений законом порядок створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи; 8) невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону; 9) щодо засновника (учасника) юридичної особи, що створюється, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; 10) щодо юридичної особи, стосовно якої подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, повязаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; 11) документи для державної реєстрації припинення юридичної особи подані: раніше строку, встановленого цим Законом; щодо юридичної особи, що припиняється в результаті її ліквідації та є засновником (учасником) інших юридичних осіб та/або має не закриті відокремлені підрозділи, та/або є засновником третейського суду; в Єдиному державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію юридичної особи, утвореної шляхом реорганізації в результаті злиття, приєднання або поділу; щодо акціонерного товариства, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованої реєстрації випуску акцій; щодо юридичної особи - емітента цінних паперів, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованих випусків цінних паперів; щодо юридичної особи, що ліквідується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування; щодо юридичної особи, що реорганізується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та відсутній узгоджений план реорганізації юридичної особи; щодо юридичної особи, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування; щодо юридичної особи, що припиняється в результаті ліквідації, стосовно якої надійшли відомості про відкрите виконавче провадження; щодо юридичної особи, стосовно якої відкрито провадження у справі про банкрутство.

Повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації повинно містити посилання на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також повинно бути зазначено, який саме пункт чи стаття поданого заявником документа (статуту, протоколу тощо) не відповідає нормам законодавства.

Відмова у державній реєстрації з підстав, не передбачених цією статтею, а також відмова у державній реєстрації (легалізації) професійної спілки, її організації або обєднання не допускається.

Відмова у державній реєстрації здійснюється протягом 24 годин після надходження документів, поданих для державної реєстрації, крім вихідних та святкових днів.

Відмова у державній реєстрації громадських формувань здійснюється у строки, встановлені статтею 26 цього Закону.

Повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови та рішення субєкта державної реєстрації про відмову у державній реєстрації розміщуються на порталі електронних сервісів у день відмови у державній реєстрації.

З огляду на встановлені у справі обставини суд приходить до висновку про те, що при прийнятті рішення про відмову у державній реєстрації суб'єктом владних повноважень не дотримано вимог закону щодо процедури проведення державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Відповідно до п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013 року, вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

Суд зазначає, що за своєю суттю правовий акт управління це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб'єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб'єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання Рішення про відмову у державній реєстрації створення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ СПОЖИВАЧІВ «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ» (зі статусом юридичної особи) №168 від 23.01.2017 року протиправним, встановлюючи правові наслідки протиправності такого рішення шляхом його скасування.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, з огляду на наявність дискреційних повноважень державного реєстратора, є зобов'язання відповідача, ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області, повторно розглянути заяву громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України" про державну реєстрацію створення юридичної особи з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог стосовно визнання дій відповідачів, спрямованих на нереєстрацію громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України", незаконними та такими, що порушують право споживачів, передбачене ст. 24 ЗУ "Про захист прав споживачів" та визнання дій відповідачів, спрямованих на нереєстрацію громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України" такими, що перешкоджають законній діяльності громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України", чим порушують право споживачів, передбачене ст. 24 ЗУ "Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне.

Статтею 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, процесуальним законом визначені повноваження суду адміністративної юрисдикції при розгляді справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, зокрема, можливість суду прийняти постанову за результатами розгляду справи, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, через визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд повинен дати відповідь на такі два основні питання: чи діяв суб'єкт владних повноважень згідно із вимогами правових норм та чи не порушено цими діями прав позивача. Встановивши факт порушення, тобто визнавши оскаржений адміністративний акт протиправним, суд у своєму рішенні повинен визначити правові наслідки цього порушення, тобто скасувати акт індивідуальної дії.

Тому після констатації протиправності адміністративного акту суд повинен обрати лише одне із названих у ст.162 КАС України рішень (способів захисту).

Висновок про протиправність рішення суб'єкта владних повноважень віднесено процесуальним законом до переліку способів захисту і таким чином факт протиправності рішення, і як наслідок, його скасування, є змістом постанови суду (що відображається у її резолютивній частині).

У процесуальному законодавстві, що регулює порядок розгляду адміністративних справ, відсутні будь-які повноваження суду щодо встановлення у резолютивній частині постанови факту порушення прав позивача, зазначені факти встановлюються судом у мотивувальній частині судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що факт порушення прав позивача у резолютивній частині постанови відображено шляхом скасування Рішення про відмову у державній реєстрації створення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ СПОЖИВАЧІВ «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ» (зі статусом юридичної особи) №168 від 23.01.2017 року та визнання протиправними дій ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області, спрямованими на несвоєчасне внесення до порталу електронних сервісів повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови у державній реєстрації, судом також обрано належний спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача, а саме: зобов'язано Головне територіальне управління юстиції у Харківській області внести до порталу електронних сервісів повідомлення про Рішення про відмову у державній реєстрації створення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ СПОЖИВАЧІВ «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ» (зі статусом юридичної особи) №168 від 23.01.2017 року у обсязі, визначеному Порядком державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 року № 359/5 та повторно розглянути заяву громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України" про державну реєстрацію створення юридичної особи з урахуванням висновків суду, а тому суд не вважає необхідним повторно вирішувати питання щодо встановлення факту порушення прав позивача.

Щодо позовних вимог стосовно зобов'язання відповідачів негайно провести дію по реєструванню громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України" з метою поновити порушене відповідачами право споживачів, передбачене ст. 24 ЗУ "Про захист прав споживачів", суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, повноваження ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області (державних реєстраторів) щодо проведення державної реєстрації юридичної особи є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій. Отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог, звернених до начальника ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» систему органів у сфері державної реєстрації становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) інші субєкти державної реєстрації.

До повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить: 1) формування державної політики у сфері державної реєстрації; 2) нормативно-правове, методологічне та інформаційне забезпечення у сфері державної реєстрації; 3) координація діяльності у сфері державної реєстрації громадських формувань; 4) контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, у тому числі шляхом постійного моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі відповідно до цього Закону та прийняття обовязкових до виконання рішень, передбачених цим Законом; 5) здійснення повноважень держателя Єдиного державного реєстру; 6) визначення технічного адміністратора; 7) забезпечення надання доступу до Єдиного державного реєстру державним реєстраторам, уповноваженим особам субєктів державної реєстрації прав, іншим субєктам відповідно до цього Закону та прийняття рішень про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, субєктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обовязкових до виконання рішень, передбачених цим Законом; 9) складання протоколів про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 10) взаємодія з державними органами, органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями з питань державної реєстрації; 11) державна реєстрація політичних партій, всеукраїнських профспілок, їх обєднань, всеукраїнських обєднань організацій роботодавців, відокремлених підрозділів іноземних неурядових організацій, представництв, філій іноземних благодійних організацій, постійно діючих третейських судів, засновниками яких є всеукраїнські громадські організації, всеукраїнських творчих спілок, символіки громадських формувань; 12) надання виписок у паперовій формі для проставлення апостилю та проставлення на них апостилю; 13) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

До повноважень інших субєктів державної реєстрації належить: 1) забезпечення прийому документів, поданих для державної реєстрації; державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій; ведення Єдиного державного реєстру та надання відомостей з нього; формування та зберігання реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Акредитовані субєкти можуть здійснювати усі повноваження, визначені у цій частині, або здійснювати повноваження щодо забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації на підставі договору з іншим субєктом державної реєстрації та/або нотаріусом.

Відповідно до ч.2, 5 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державний реєстратор: 1) приймає документи; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Втручання будь-яких органів, їх посадових осіб, громадян, юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій, крім випадків, передбачених цим Законом, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.10 Наказу Міністерства юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 р. за № 759/19497 «Про затвердження Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі» начальник ОСОБА_2 територіального управління юстиції: 10.1 очолює Головне територіальне управління юстиції, здійснює керівництво його діяльністю і підвідомчими органами та установами юстиції, представляє Головне територіальне управління юстиції у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності ОСОБА_2 територіального управління юстиції перед ОСОБА_5 юстиції України; 10.2 організовує роботу ОСОБА_2 територіального управління юстиції, підвідомчих органів і установ юстиції на виконання завдань, покладених на Мін'юст, його територіальні органи; 10.3 вносить на розгляд ОСОБА_5 юстиції України пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у відповідних сферах; 10.4 забезпечує виконання ОСОБА_2 територіальним управлінням юстиції Конституції та законів України, указів Президента України та постанов Верховної ОСОБА_5 України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету ОСОБА_5 України, наказів Мінюсту та доручень ОСОБА_5 юстиції України, розпоряджень голови відповідної місцевої державної адміністрації; 10.5 звітує перед ОСОБА_5 юстиції України щодо виконання покладених на Головне територіальне управління юстиції завдань та планів роботи; 10.6 вносить ОСОБА_5 юстиції України на затвердження структуру головного територіального управління юстиції відповідно до Типової структури головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженої цим наказом (далі Типова структура), у строки, встановлені дорученням ОСОБА_5 юстиції України;10.7 затверджує положення про структурні підрозділи і посадові інструкції працівників ОСОБА_2 територіального управління юстиції; 10.8 затверджує штатні розписи нотаріальних контор; 10.9 організовує планування роботи з персоналом ОСОБА_2 територіального управління юстиції, забезпечує планове заміщення посад державної служби підготовленими фахівцями та підвищення кваліфікації державних службовців і працівників ОСОБА_2 територіального управління юстиції, які не є державними службовцями; 10.10 призначає в установленому порядку громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на вакантні посади державної служби категорій Б і В ОСОБА_2 територіального управління юстиції, крім тих, субєктом призначення яких відповідно до законодавства є державний секретар Міністерства юстиції України, та звільняє з таких посад; присвоює їм ранги державних службовців; 10.11 приймає у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців ОСОБА_2 територіального управління юстиції; 10.12 виконує функції роботодавця стосовно працівників ОСОБА_2 територіального управління юстиції, які не є державними службовцями; 10.13 виконує функції роботодавця стосовно завідувачів та інших працівників державних нотаріальних контор, завідувачів та інших працівників державних нотаріальних архівів; 10.14 вносить державному секретарю Міністерства юстиції України в установленому порядку пропозиції про заохочення або притягнення до дисциплінарної відповідальності своїх заступників, заступників начальників Управлінь державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіальних управлінь юстиції; 10.15 здійснює контроль за дотриманням виконавської та службової дисципліни в ОСОБА_2 територіальному управлінні юстиції та установах нотаріату; 10.16 розподіляє обов'язки між своїми заступниками; 10.17 здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

З вищенаведених приписів норм чинного законодавства вбачається, що начальник ОСОБА_2 територіального управління юстиції не уповноважений приймати рішення щодо державної реєстрації юридичної особи або відмови у такий реєстрації, розміщувати інформацію щодо прийнятих рішень щодо проведення державної реєстрації на порталі електронних сервісів, тощо. Зазначені функції щодо державної реєстрації здійснюються державним реєстратором як субєктом владних повноважень у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Окрім того, чинне законодавство прямо забороняє втручання будь-яких органів, їх посадових осіб, громадян, юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій, у тому числі і начальника ОСОБА_2 територіального управління юстиції.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що у межах спірних правовідносин начальником ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 не вчинено будь-яких дій, не допущено бездіяльності та не прийнято рішень, що порушували б права позивача, які підлягають судовому захисту в рамках адміністративного судочинства.

При цьому реалізація начальником ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області функції контролю за дотриманням виконавської та службової дисципліни в ОСОБА_2 територіальному управлінні юстиції щодо порушень, встановлених судом під час розгляду справи, є виключною компетенцією такої посадової особи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із виходом за межі позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про захист прав споживачів задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області, спрямованими на несвоєчасне внесення до порталу електронних сервісів повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови у державній реєстрації.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області внести до порталу електронних сервісів повідомлення про Рішення про відмову у державній реєстрації створення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ СПОЖИВАЧІВ «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ» (зі статусом юридичної особи) №168 від 23.01.2017 року у обсязі, визначеному Порядком державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 року № 359/5.

Скасувати Рішення про відмову у державній реєстрації створення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ СПОЖИВАЧІВ «СПОЖИВЧИЙ НАГЛЯД УКРАЇНИ» (зі статусом юридичної особи) №168 від 23.01.2017 року.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, повторно розглянути заяву громадської організації споживачів "Споживчий Нагляд України" про державну реєстрацію створення юридичної особи з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 11 квітня 2017 року.

Суддя Полях Н.А.