Справа № 824/920/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/920/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Колос» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Колос» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 жовтня 2016 року №, №, №, №, №.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними, ґрунтуються на помилковому розумінні податковим органом норм законодавства України та фактичних обставин справи, а тому підлягають скасуванню.

Вказував на помилковість висновків, до яких в ході перевірки дійшов відповідач, зокрема, в частині завищення собівартості реалізованої продукції на суму 2787994,00 грн, в тому числі за 2015 рік - 2222064,00 грн, за І квартал 2016 року - 192282,00 грн, за І півріччя 2016 року - 565930,00 грн в результаті того, що деякі особи, в яких підприємство придбало м'ясо у живій вазі, померли або заперечували факт такого продажу. Зазначав, що на підтвердження факту купівлі великої рогатої худоби підприємством в ході перевірки надано всі підтверджуючі документи.

Позивач також наполягав на безпідставності тверджень податкового органу щодо нереальності господарських операцій приватного підприємства «Колос» з контрагентами.

Так, за результатами господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «СТФ Стіл-Трейд» приватне підприємство «Колос» понесло витрати у вигляді оплати вартості придбаних товарів на суму 2 281 768,71 грн, які документально підтверджені, а тому мало право на зменшення бази оподаткування з податку на прибуток підприємств на відповідну суму придбаних товарів.

Щодо взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Міт Ідеал Груп» позивач пояснив, що приватне підприємство «Колос» понесло витрати у вигляді оплати вартості придбаних товарів на суму 977299,10 грн, які підтверджені документально. На підставі цього підприємство мало право на зменшення бази оподаткування з податку на прибуток підприємств на відповідну суму придбаних товарів.

Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог. В письмових запереченнях вказував на те, що в ході проведення планової документальної перевірки при опрацюванні первинних документів встановлено, що приватне підприємство «Колос» здійснювало переробку м'яса, придбаного у живій вазі в сільгоспвиробників, а саме: згідно закупівельних актів придбано ВРХ (корови) без довідок Форми 3-ДФ «про право фізичної особи на отримання доходу від податкового агента без утримання податку». В ході встановлення факту наявності таких довідок листом від 26 вересня 2016 року №445/вн/24-13-2108 оперативного управління ГУ ДФС у Чернівецькій області повідомлено, що серед фізичних осіб здавачів худоби є особи, які померли або інформація про РНОКПП по яких відсутня. Крім того, серед наданих до перевірки звітів про закупку у населення великої рогатої худоби мають місце неправдиві дані, а саме: працівниками оперативного управління ГУ ДФС у Чернівецькій області опитано фізичних осіб, якими не підтверджено факт реалізації великої рогатої худоби у 2015-2016 роках на приватне підприємство «Колос».

Отже, зазначав відповідач, представлені для перевірки приватним підприємством «Колос» первинні документи не є підставою для бухгалтерського обліку, а підприємством при поданні декларації з податку на прибуток за 2015 рік було внесено відомості до офіційних податкових документів на підставі первинних документів (приймальні квитанції, паспорти, довідки), які за результатами перевірки визнані такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Як наслідок, витрати за 2015 рік на суму 128 174,0 грн були сформовані безпідставно.

Відповідач повідомив, що перевіркою встановлено, що за період з квітня 2015 року по червень 2016 року приватне підприємство «Колос» мало взаємовідносини з товариством з обмеженою відповідальністю «СТФ Стіл-Трейд» по придбанню м'яса та м'ясних виробів, що відображено в регістрах бухгалтерського обліку. При дослідженні наданих до перевірки видаткових накладних встановлено, що біля підпису особи, яка відвантажила товар відсутня інформація про особу, яка відвантажила товар, біля підпису особи, яка отримала товар відсутня інформація про особу (посада, ПІБ), яка отримала товар (обов'язкові реквізити), значиться лише підпис зроблений кульковою ручкою. Також, у видаткових накладних відсутнє посилання на місце складання накладної (обов'язковий реквізит) та відсутні відомості щодо довіреності на підставі якої відвантажено товар. В ході перевірки встановлено, що представлені приватним підприємством «Колос»первинні документи не підтверджують факт придбання яловичини та курятини у товариства з обмеженою відповідальністю «СТФ Стіл-Трейд», не є свідченням реальності господарської операції та містять недостовірні дані щодо змісту такої операції.

Також повідомив про те, що приватним підприємством «Колос» було відображено податковий кредит з ПДВ на загальну суму 286 352,42 грн на підставі податкових накладних, продавцем в яких значиться товариство з обмеженою відповідальністю «Міт Ідеал Груп» та зазначено договір від 10 червня 2014 року №100614. Відповідач зазначав, що представлені підприємством до перевірки первинні документи не підтверджують факт придбання товарів у товариства з обмеженою відповідальністю «Міт Ідеал Груп» та містять недостовірні дані щодо змісту господарської операції.

Таким чином, вказував відповідач, оскаржувані рішення є обґрунтованими та законними.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Додатково надав пояснення відносно спірних господарських операцій. Крім посилань про надання відповідачу при перевірці усіх необхідних документів на підтвердження реальності спірних господарських операцій, позивач звертав увагу на Додаток №5 до податкової декларації ТОВ «СТФ Стіл-Трейд», як на підтвердження включення останнім до своїх податкових зобов'язань суми коштів, отриманих від ПП «Колос». Також позивач не погоджувався із сумою грошових зобов'язань, визначеною відповідачем в оскаржуваних рішеннях. В обґрунтування незаконності податкового повідомлення-рішення № додатково вказував про те, що норма, наведена у абзаці 6 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», не може бути до нього застосована, оскільки ПП «Колос» не є одержувачем коштів. Просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач, надавши додаткові пояснення щодо спірних правовідносин та щодо підстав винесення оскаржуваних рішень, наголосив на їх обґрунтованості та правомірності. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Допитаний судом як свідок ОСОБА_4 пояснив, що влітку 2015 року та 2016 року він, працюючи водієм на ПП «Колос», їздив до м. Одеси забирати м'ясну продукцію, яка знаходилась на складі. Їздив один. Вказав, що загружати товар йому допомагала одна особа, яку звати ОСОБА_5. З м. Одеси товар відвозив відразу у м. Чернівці на ПП «Колос».Також повідомив, що при отриманні від указаної особи м'ясних виробів йому видавались товарно-транспортні накладні, подорожні листи.

Допитаний судом як свідок ОСОБА_6 пояснив, що працює водієм ПП «Колос», яке співпрацює з ТОВ «СТФ Стіл-Трейд». У 2015 - 2016 роках він на автомобілі «МАН» їздив до м. Одеси забирати м'ясну продукцію, яка знаходилась на складі. При цьому за товаром їздив зі своїми ящиками та піддонами. Вказав, що загружати товар йому допомагала одна особа, яку звати ОСОБА_5. З м. Одеси товар відвозив відразу у м. Чернівці до ПП «Колос». Також вказав, що накладні складались датою відвезення товару. Повідомив, що в деяких випадках вага товару в документах округлялась для зручності підрахунків.

Допитаний судом як свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює в ПП «Колос» з березня 2015 року. Вказав, що ПП «Колос» співпрацювало з ТОВ «Міт Ідеал Груп», в якого купувало різні запчастини для використання в своїй господарський діяльності. Пояснив, що товар забирали за допомогою автомобіля або ж отримували поштою. Вказав, що він особисто замовляв товар по телефону у представника ТОВ «Міт Ідеал Груп» та отримував накладні.

В ході розгляду справи судом також було викликано в судове засідання як свідка водія ПП «Колос» ОСОБА_8 Однак він, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Водночас сторони не наполягали на допиті указаної особи як свідка та просили суд вирішити спір на підставі зібраних в ході судового розгляду та наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що приватне підприємство «Колос» є юридичною особою, ідентифікаційний код якої 14257808, місце знаходження: 58000, м. Чернівці, пл. Театральна, 6, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 25 серпня 1992 року. Станом на 17 жовтня 2016 року вказаний суб'єкт господарювання перебуває на обліку Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції, зокрема, як платник податку на додану вартість, податку на прибуток, податку на доходи найманих працівників, податку з доходів фізичних осіб.

На підставі направлень від 29 серпня 2016 року №№481, 482, 483, 3484, 485, 486 та від 20 вересня 2016 року №550, виданих Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області Урсулян Оленою Михайлівною - головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок ризикових платників, Гакман Мирославою Георгіївною - старшим державним ревізором-інспектором відділу координації звітності та аналізу, Василовим Іваном Миколайовичем - головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок окремих платників управління аудиту, Комарницькою Жанною Степанівною - головним державним ревізором-інспектором, Івашко Лілією Володимирівною - головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції, Бажанською Галиною Олександрівною головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю готівкових розрахунків, Ватаман Оленою Валеріївною головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок підприємств основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС у Чернівецькій області на підставі наказу про проведення документальної планової перевірки №309 від 26 серпня 2016 року, згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пунктів 77.1, 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України проведена документальна планова перевірка приватного підприємства «Колос» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Відповідно до службової записки від 23 вересня 2016 року №357/вн/24-13-14-02-11 та наказу Головного управлінням ДФС у Чернівецькій області №349 від 23 вересня 2016 року термін проведення перевірки продовжено на 10 робочих днів з 26 вересня 2016 року по 07 жовтня 2016 року.

Отже, перевірка проводилась з 29 серпня 2016 року по 07 жовтня 2016 року, а її результати відображені в акті №34/24-13-14-02/14257808 від 17 жовтня 2016 року «Про результати планової виїзної перевірки приватного підприємства «Колос», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року».

За змістом акту від 17 жовтня 2016 року перевіркою встановлені порушення приватним підприємством «Колос»:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пунктів 5, 7, 9, 17, 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, - в результаті завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування (рядок 04 декларації) всього в сумі 2 787 994,0 грн, в тому числі за І півріччя 2016 року на 2 787 994,0 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1.а), 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, - в результаті заниження податку на додану вартість всього у сумі 694 845,0 грн, в тому числі за січень 2015 року в сумі 9690,0 грн, за лютий 2015 року в сумі 4867,0 грн, за березень 2015 року в сумі 24283,0 грн, за квітень 2015 року в сумі 31006,0 грн, за травень 2015 року в сумі 33755,0 грн, за червень 2015 року в сумі 18394,0 грн, за жовтень 2015 року в сумі 188999,0 грн, за листопад 2015 року в сумі 73398,0 грн, за грудень 2015 року в сумі 143830,0 грн, за січень 2016 року в сумі 31539,0 грн, за лютий 2016 року в сумі 4478,0 грн, за березень 2016 року в сумі 21861,0 грн, за квітень 2016 року в сумі 80545,0 грн, за червень 2016 року в сумі 28200,0 грн;

- пунктів 2.11, 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320, а саме: проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, письмового документа), який був би підтвердним документом про витрачені кошти (підтверджував сплату покупцем готівкових коштів при проведенні розрахункової операції), - до звітів про використання коштів підзвітними особами не додані відповідні платіжні документи на загальну суму 128 174 грн;

- підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту 176.2.а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, - не нараховано та не утримано до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок на загальну суму 19226,10 грн в частині неутримання податку на доходи фізичних осіб та не перерахування його до бюджету із виплачених коштів громадянам; пункту 51.1 статті 51, підпункту 176.2.б) пункту 176.2 статті 176 Податкового Кодексу України, - подання з недостовірними відомостями податкової звітності за 1, 2, 3 квартали 2015 року про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, які призвели до зменшення податкових зобов'язань платника податку;

- пункту 16 підрозділу 10 Розділу XX, пункту 168.1 статті 168, підпункту 176.2.а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, з урахуванням змін, внесених Законом №71-ІІІ «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28 грудня 2014 року, - утримання в повному обсязі та не перерахування до бюджету військового збору на загальну суму 1922,61 грн.

За наслідками перевірки, з урахуванням висновків, викладених в акті перевірки №34/24-13-14-02/14257808, 28 жовтня 2016 року Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області прийняло щодо приватного підприємства «Колос» наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким за порушення пункту 51.1 статті 51, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпунктів 176.2 а), 176.2 б) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України підприємству визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 33960,45 грн (за основним платежем 19226,1 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 14734,35 грн);

-№, яким за порушення пунктів 2.11, 3.1 Постанови №637 від 15 грудня 2004 року «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 до підприємства застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 128 174,00 грн на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і статті 1 абз.6 Указу Президента «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки №436/95 від 12 червня 1995 року;

- №, яким за порушення пунктів 44.1, пунктів 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, підприємству зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 787 994,0 грн;

- №, яким за порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1 а), 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 042 267,50 грн (з них за основним платежем 694 845,0 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 347 422,50 грн);

- №, яким за порушення пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ, пункту 168.1 статті 168, підпункту 176.2 а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, підприємству визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 2 403, 26 грн (з них за основним платежем 1922,61 грн, за штрафними санкціями 480,65 грн).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення незаконними, ПП «Колос» звернулось до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до положень підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначається у Звіті про фінансові результати (Звіті про сукупний дохід), який позначається як форма №2. Актуальна форма цього звіту для великих підприємств затверджена Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за №336/22868 (надалі - Положення бухгалтерського обліку).

Так, згідно пункту 3 розділу 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" Положення бухгалтерського обліку звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід.

У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період (пункт 8 розділу 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" Положення бухгалтерського обліку).

Згідно з пунктом 7 розділу 15 «Дохід» Положення бухгалтерського обліку визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

В свою чергу, у відповідності до положень розділу 16 «Витрати» Положення бухгалтерського обліку до складу витрат входять: собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг), витрати, пов'язані з операційною діяльністю та інші витрати діяльності.

Згідно з пунктами 5 та 7 розділу 16 «Витрати» Положення бухгалтерського обліку витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань. Витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Витрати, пов'язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати (пункт 17 розділу 16 «Витрати» Положення бухгалтерського обліку).

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно підпункту 138.5.1 пункту 138.5 статі 138 Податкового кодексу України датою здійснення витрат, нарахованих платником податку у вигляді сум податків та зборів, вважається останній день звітного податкового періоду, за який проводиться нарахування податкового зобов'язання з податку та збору.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

В силу пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування показників валових витрат є факт придбання товарів з метою їх використання в господарській діяльності. Тому при розгляді тверджень контролюючого органу про безтоварність господарської операції підлягає перевірці сам факт, реальність здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Безтоварні ж господарські операції не призводять до реальних змін майнового стану суб'єкта господарювання та його контрагентів.

Суд також зазначає, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника - покупця товарів (робіт, послуг), так як саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з ПДВ, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірювач, базуються на даних бухгалтерського обліку.

У відповідності до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (далі - Положення), під первинними документами розуміються документи, створені у письмовій або електронній формах, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно пункту 2.2 Положення первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральній та /або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійсненні господарської операції.

В силу пункту 2.5 Положення документ повинен бути підписаний особисто та підпис може бути скріплений печаткою.

Отже, первинний документ має дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Також суд зазначає, що серед первинних документів обов'язковим є наявність товарно-транспортної накладної, яка підтверджує факт перевезення товару від постачальника до покупця та форма якої затверджена наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568.

Так, у відповідності до абзацу 27 пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні також визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.

Згідно пункту 11.4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Вирішуючи спір, суд звертає увагу на положення частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У постанові від 14 березня 2017 року у справі №21-2239а16 Верховний Суд України дійшов висновку, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Аналогічних висновків в даній категорії справ Верховний Суд України дійшов і у постановах від 22 листопада 2016 року у справі №826/11397/14, від 19 квітня 2016 року у справі №21-4985а15 та ін.

З матеріалів справи вбачається, що до висновків про порушення позивачем норм податкового законодавства, зазначених в акті перевірки №34/24-13-14-02/14257808 від 17 жовтня 2016 року, внаслідок чого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач дійшов за результатом перевірки взаємовідносин ПП «Колос» із ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» в період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2016 року, із ТОВ «Міт Ідеал Груп» в період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року та з огляду на обставини щодо закупівлі позивачем великої рогатої худоби (ВРХ) у населення (фізичних осіб) в 2015 році.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» (, Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Залізничників, буд.22) судом встановлено, що згідно умов Договору поставки від 24 вересня 2012 року №01, укладеного в м. Одеса ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» (Постачальник), в особі директора ОСОБА_5 та ПП «Колос (Покупець), в особі директора ОСОБА_16, Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар, зазначений у Специфікаціях, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити Постачальнику його вартість на умовах даного Договору.

Товар - м'ясо та м'ясні вироби (пункт 1.2 Договору).

Поставка Товару здійснюється партіями. Об'єм, асортимент, вартість кожної партії визначається сторонами у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Сплата Покупцем Постачальнику вартості товару здійснюється в національній валюті України - шляхом здійснення безготівкових платежів на поточний рахунок Постачальника.

Доставка Товару здійснюється силами і за рахунок Покупця.

Прийомка-передача Товару оформляється накладною або за вимогою однієї з сторін актом прийому-передачі.

На підтвердження своїх доводів щодо реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» в період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2016 року відповідно до Договору поставки від 24 вересня 2012 року №01 позивачем було надано: видаткові накладні: №2 від 22 квітня 2015 року, №2 від 20 травня 2015 року, №5 від 27 травня 2015 року, №4 від 21 серпня 2015 року, №5 від 26 серпня 2015 року, №2 від 23 вересня 2015 року, №3 від 30 вересня 2015 року, №1 від 04 листопада 2015 року, №2 від 06 листопада 2015 року, №1 від 09 грудня 2015 року, №3 від 16 грудня 2015 року, №8 від 26 грудня 2015 року, №1 від 13 січня 2016 року, №1 від 02 березня 2016 року, №1 від 06 квітня 2016 року, №1 від 03 червня 2016 року; товарно-транспортні накладні: №2 від 22 квітня 2015 року, №5 від 27 травня 2015 року, №2 від 20 травня 2015 року, №485 від 23 серпня 2015 року, №492 від 27 серпня 2015 року, №544 від 24 вересня 2015 року, №555 від 30 вересня 2015 року, №615 від 05 листопада 2015 року, №621 від 09 листопада 2015 року, №664 від 09 грудня 2015 року, №675 від 16 грудня 2015 року, №693 від 27 грудня 2015 року, №11 від 13 січня 2016 року, №73 від 03 березня 2016 року, №1 від 06 квітня 2016 року, №164 від 05 червня 2016 року.

Дослідивши указані документи на оцінивши надані сторонами пояснення, суд приходить до висновку про те, що надані документи мають неточності, містять не повну й недостовірну інформацію.

Так, судом встановлено, що біля підпису особи, яка відвантажила товар, відсутня інформація про особу, яка відвантажила товар; біля підпису особи, яка отримала товар відсутня інформація про особу, яка отримала товар, а міститься лише підпис кульковою ручкою; відсутнє посилання на місце складення накладної та відомості щодо довіреності, на підставі якої відвантажено товар.

В свою чергу, товарно-транспортні накладні не містять відомостей про вантажовідправника та відповідальну особу вантажовідправника, а в графах здав (відповідальна особа вантажовідправника) значиться тільки підпис. Печатка ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» відсутня.

В графі «пункт навантаження», наданих позивачем товарно-транспортних накладних, зазначені різні адреси, зокрема: Одеська область Біляївський район Усатівська сільрада, Одеса та Одеса Новомосковськ.

Також в товарно-транспортних накладних та видаткових накладних інформація щодо довіреності, виданої вантажоодержувачем ПП «Колос» для отримання ТМЦ від ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» відсутня.

Крім цього, в деяких з наявних у справі видаткових накладних та товарно-транспортних накладних по операціям з ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» вбачається невідповідність у датах їх видачі та ваги товару.

Указане в своїй сукупності свідчить про те, що надані позивачем видаткові та товарно-транспортні накладні оформлені з порушенням наведених вище приписів законодавства.

Судом також встановлено, що згідно умов Договору поставки від 24 вересня 2012 року №01 об'єм, асортимент, вартість кожної партії визначається сторонами у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

Однак позивачем як в ході перевірки, так і в ході судового розгляду даної справи не надано жодної Специфікації, яка згідно умов Договору поставки є обов'язковою.

Також позивачем не було надано суду документів на підтвердження фактичної наявності у контрагента товару, зазначеного у податкових та видаткових накладних. Такими, наприклад, могли б бути договір купівлі-продажу, поставки, міни такого товару, укладені між ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» та його контрагентом; відповідні податкові накладні; банківські виписки; акти прийому-передачі товару; складські документи.

За указаних обставин суд зважає також і на відомості, які містяться в податковій інформації від 15 липня 2016 року №68/15-24-14/37484649 Роздільнянської ОДПІ щодо ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» за звітний період декларування ПДВ за квітень, травень, червень та липень 2015 року. Зокрема те, що на підприємстві ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» обліковується 2 особи, директор та головний бухгалтер, а операції з придбання та реалізації товару та послуг передбачають значний обсяг трудовитрат, товариство не мало можливості здійснювати оформлення господарських операцій у квітні-липні 2015 року наявними трудовими ресурсами.

Згідно пункту 3.1 Договору поставки від 24 вересня 2012 року №01 доставка Товару здійснюється силами і за рахунок Покупця. У випадку якщо доставка Товару здійснюється силами і за рахунок Постачальника, його розвантаження в місті його доставки здійснюється силами і за рахунок Покупця. У випадку, якщо доставка Товару здійснюється силами і за рахунок Покупця, його завантаження в місті його відправлення здійснюється силами і за рахунок Постачальника.

В обох випадках на виконання вище наведеної умови Договору ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» повинно мати реальну можливість забезпечити завантаження товару.

Однак, враховуючи вище зазначену інформацію Роздільнянської ОДПІ, у даного контрагента відсутні трудові ресурси для реалізації господарських операцій згідно Договору поставки від 24 вересня 2012 року №01.

Відтак, суд вважає за доцільне зазначити, що позивач мав можливість діяти з розумною обережністю за взаємовідносинами зі спірним постачальником, адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

Надані позивачем документи не характеризують підприємство контрагента як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників. Доказами ж прояву розумної обережності слугують не лише установчі документи та витяги з Єдиного державного реєстру, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента, обставин укладення та виконання договорів, перевірка ділової репутації контрагента, повноважень осіб, що діють від імені підприємства.

І хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.

Допитані судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вказали, що загружати товар допомагала лише одна особа на ім'я ОСОБА_5.

Водночас вони не змогли пояснити де саме та в який період відбувалось завантаження товару тощо.

Їх покази щодо переміщення товару є суперечливими та відрізняються від наданих позивачем пояснень, а також пояснень директора ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» ОСОБА_19

Зокрема, свідки вказали, що відвозили товар з м. Одеси відразу до м. Чернівці. Натомість позивачем було вказано про те, що товар, який купувався у ТОВ «СТФ Стіл-Трейд», загружався в Біляївському районі Одеської області та спочатку перевозився у м. Київ, де зберігався на складах, а потім - до м. Чернівці.

Поряд з цим позивачем при проведенні перевірки відповідачу не було надано складських документів на підтвердження указаних вище доводів.

Зазначене визнавалось представниками сторін в судовому засіданні.

Надані ж суду позивачем в ході розгляду справи договір суборенди від 21 березня 2016 року, договір купівлі-продажу від 26 березня 2008 року, договори оренди нежитлових приміщень від 01 січня 2013 року як докази наявної у ПП «Колос» складських приміщень суд оцінює критично, оскільки, по-перше, такі не були надані відповідачу при проведенні перевірці, що ставить під сумнів існування таких документів на момент перевірки, а по-друге, в них міститься інформація відносно нерухомого майна у с. Мархалівка Васильківського району Київської області, у с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, с. Софіївська Борщагівка Київської області, с. Усатове Біляївського району Одеської області, а не у м. Києві, як вказував позивач. До того ж, договір суборенди датований 21 березня 2016 року в той час як спірні господарські операції з ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» проводились з 01 квітня 2015 року.

Крім цього, позивачем не були надані відповідачу при проведенні перевірці подорожні листи, про наявність яких вказували свідки.

З указаних підстав суд критично оцінює подані позивачем лише в ході розгляду справи подорожні листи. До того ж, вони не містять всіх необхідних реквізитів (зокрема, в графі «підпис та печатка вантажовідправника» відсутній підпис уповноваженої особи та відповідно печатка ТОВ «СТФ Стіл-Трейд»), деякі з них (зокрема, №383551 «з 13 січня по 16 січня 2015 року», №1477 «з 05 травня по 08 травня 2015 року») не відповідають маршруту, руху транспорту та, відповідно, операціям позивача з ТОВ «СТФ Стіл-Трейд у досліджуваний період, а в інших (зокрема, №913136 «з22 серпня по 24 серпня 2015 року», № 327542 «з 07 листопада по 09 листопада 2015 року») відомості не співпадають з інформацією у відповідних видаткових накладних.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки відповідачу позивачем були надані декларації виробника та посвідчення якості.

Зокрема, серед представлених для перевірки документів було надано декларацію виробника №23-02/15 від 23 лютого 2015 року, №05-04/15 від 05 квітня 2015 року, відповідно до яких виробником та відправником м'ясних виробів є ФОП ОСОБА_20.

Однак, в ході судового розгляду даної справи відповідачем було надано лист від 20 березня 2017 року №5, в якому ФОП ОСОБА_20 повідомляє контролюючий орган про те, що з ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» ніяких фінансових операцій взагалі не проводилось.

Зазначена вище обставина свідчить, зокрема, про логічну неув'язку в господарських операціях по ланцюгу ПП «Колос» - ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» - ФОП ОСОБА_20.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження реального здійснення господарських операції з ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» в період з 01 квітня 2015 року по червень 2016 року не є достатніми доказами фактичного виконання спірних операцій за наявності у цих документах неточностей та суперечностей, за відсутності інших вищезазначених необхідних згідно умов договору документів та за виявленими контролюючим органом і не спростованими позивачем фактами відсутності у контрагента позивача можливості здійснення господарських операцій у досліджуваний період через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

Наведене свідчить про безтоварність указаних вище господарської операції, що виключає їх відображення у податковому обліку позивача.

За наведених обставин такими, що не свідчать про обґрунтованість доводів позивача є його посилання на Додаток №5 до податкової декларації ТОВ «СТФ Стіл-Трейд», як на підтвердження включення останнім до своїх податкових зобов'язань суми коштів, отриманих від ПП «Колос». До того ж, Акт Роздільнянської ОДПІ ГУДФС в Одеській області від 05 грудня 2016 року №406/15-24-14/37484649 про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2016 року не містить інформації щодо господарської діяльності ТОВ «СТФ Стіл-Трейд» з ПП «Колос».

Щодо операцій між позивачем та ТОВ «Міт Ідеал Груп» (, Луганська область, Артемівський район, м. Луганськ, вул. Леніна, буд. 186-А) судом встановлено, що вказані взаємовідносини здійснювались на підставі Договору поставки товару №100614 від 10 червня 2014 року, укладеного між ПП «Колос» в особі директора ОСОБА_16 та ТОВ «Міт Ідеал Груп», в особі директора ОСОБА_22

У відповідності до умов Договору, Постачальник (ТОВ «Міт Ідеал Груп») зобов'язується доставляти у власність Покупця (ПП «Колос») петлі, кліпси та інше (Товар), а Покупець зобов'язується приймати Товар у власність та оплачувати його на умовах даного Договору.

Асортимент згідно пункту 1.2 Договору, кількість і ціна Товару, що може бути поставлений згідно цього Договору, визначається у Специфікації або в Накладних, що погоджуються з Покупцем та є невід'ємними частинами цього Договору.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

У відповідності до пунктів 3.1, 3.2 Договору поставка Товару здійснюється вчасно окремими партіями на підставі прийнятих Постачальником до виконання замовлень Покупця у відповідній кількості та якості. При погодженні замовлення, Сторони можуть визначити інші умови продажу Товару, що визначаються у додатковій угоді, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що передача Товару за кількістю та якістю здійснюється на підставі цього Договору, чинного законодавства України та інших передбачених для даного товару документів за участю повноважних представників Постачальника і Покупця.

Ціна товару згідно пункту 5.1 Договору є договірною і формується у національній валюті України, визначається у відвантажувальних документах: рахунку фактурі та видатковій накладній.

Сторонами також 01 жовтня 2014 року укладено додаткову угоду №2 до Договору поставки від 10 червня 2014 року, на підставі якої пункт 5.2 Договору викладено в наступній редакції: « 5.2 Покупець здійснює оплату за Товар на умовах відстрочки платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару». Усі інші умови Договору залишаються без змін.

Для підтвердження дотримання податкового законодавства по господарським операціям з ТОВ «Міт Ідеал Груп», а саме придбання запасних частин, кліпси та петлі, позивачем надано: податкові накладні: №34 від 30 січня 2015 року, №3 від 03 липня 2015 року, №12 від 26 жовтня 2015 року, №20 від 25 січня 2016 року, №33 від 29 січня 2016 року, №10 від 08 лютого 2016 року, №72 від 28 березня 2016 року, №19 від 12 квітня 2016 року, №39 від 25 квітня 2016 року, №10 від 16 січня 2015р, №26 від 26 січня 2015 року, №18 від 16 лютого 2015 року, №28 від 24 лютого 2016 року, №15 від 11 березня 2015 року, №44 від 30 березня 2015 року, №45 від 30 березня 2015 року, №1 від 05 травня 2015 року, №23 від 19 травня 2015 року, №5 від 08 червня 2015 року, №13 від 10 вересня 2015 року, №2 від 06 жовтня 2015 pоку, №3 від 03 листопада 2015 року, №4 від 04 грудня 2015 року, №12 від 18 січня 2016 року, №38 від 25 квітня 2016 року; видаткові накладні: №3001.1 від 30 січня 2015 року, №0307.1 від 03 липня 2015 року, №2610.1 від 26 жовтня 2015 року, №2501.1 від 25 січня 2016 року, №2901.3 від 29 січня 2016 року, №0802.1 від 08 липня 2016 року, №2803.8 від 28 березня 2016 року, №1204.6 від 12 квітня 2016 року, №2504.3 від 25 квітня 2016 року, №1601.2 від 16 січня 2015 року, № 2601.1 від 26 січня 2015 року, №1602.1 від 16 лютого 2015 року, № 2402.1 від 24 лютого 2015 року, №1103.1 від 11 березня 2015 року, №3003.4 від 30 березня 2015 року, №3003.3 від 30 березня 2015 року, №0505.1 від 05 травня 2015 року, №1905.1 від 19 травня 2015 року, №0806.1 від 08 червня 2015 року, №1009.2 від 10 вересня 2015 року, №0610.3 від 06 жовтня 2015 року, №0311.1 від 03 листопада 2015 року, №0412.2 від 04 грудня 2015 року, №1801.1 від 18 січня 2016 року, №2504.2 від 25 квітня 2016 року; товарно-транспортні накладні на підтвердження факту перевезення товару від постачальника до ПП «Колос»: №3001.1 від 30 січня 2015 року, №0307.1 від 03 липня 2015 року, №2610.1 від 26 жовтня 2015 року, №2501.1 від 25 січня 2016 року, №2901.3 від 29 січня 2016 року, №0802.1 від 08 липня 2016 року, №2803.8 від 28 березня 2016 року, №1204.6 від 12 квітня 2016 року, №2504.3 від 25 квітня 2016 року, №1601.2 від 16 січня 2015 року, №54 від 31 січня 2015 року, №050515 від 05 травня 2015 року, №522 від 12 вересня 2015 року, №575 від 11 жовтня 2015 року, №612 від 05 листопада 2015 року, №662 від 10 грудня 2015 року, №135 від 29 квітня 2016 року.

В ході дослідження вище наведених документів встановлено, що у видаткових накладних №3001.1 від 30 січня 2015 року, №0307.1 від 03 липня 2015 року, №2610.1 від 26 жовтня 2015 року, №2501.1 від 25 січня 2016 року, №2901.3 від 29 січня 2016 року, №0802.1 від 08 липня 2016 року, №2803.8 від 28 березня 2016 року, №1204.6 від 12 квітня 2016 року, №2504.3 від 25 квітня 2016 року біля підпису особи, яка отримала товар не зазначено інформацію про особу, яка отримала товар (обов'язків реквізит), а у видатковій накладній №3001.1 від 30 січня 2015 року до того ж не вказано місце складання такої.

У видаткових накладних №1601.2 від 16 січня 2015 року, № 2601.1 від 26 січня 2015 року, №1602.1 від 16 лютого 2015 року, № 2402.1 від 24 лютого 2015 року, №1103.1 від 11 березня 2015 року, №3003.4 від 30 березня 2015 року, №3003.3 від 30 березня 2015 року, №0505.1 від 05 травня 2015 року, №1905.1 від 19 травня 2015 року, №0806.1 від 08 червня 2015 року, №1009.2 від 10 вересня 2015 року, №0610.3 від 06 жовтня 2015 року, №0311.1 від 03 листопада 2015 року, №0412.2 від 04 грудня 2015 року, №1801.1 від 18 січня 2016 року, №2504.2 від 25 квітня 2016 року - біля підпису особи, яка відвантажила товар зазначено директор ОСОБА_22 та головний бухгалтер ОСОБА_23 ТОВ «Міт Ідеал Груп», при цьому біля підпису особи, яка отримала товар відсутня інформація про таку особу, а в частині названих накладних відсутня інформація щодо місця складання накладної (обов'язковий реквізит).

Враховуючи положення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», накладна має складатися в час здійснення господарської операції, в місці відвантаження товару, мати особистий підпис, посаду, інші дані, які ідентифікують особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Однак, як встановлено судом, вище указані видаткові накладні складені з порушенням вимог бухгалтерського обліку та не містять обов'язкових реквізитів первинних документів.

В свою чергу, згідно товарно-транспортних накладних, наданих позивачем №3001.1 від 30 січня 2015 року, №0307.1 від 03 липня 2015 року, №2610.1 від 26 жовтня 2015 року, №2501.1 від 25 січня 2016 року, №2901.3 від 29 січня 2016 року, №0802.1 від 08 липня 2016 року, №2803.8 від 28 березня 2016 року, №1204.6 від 12 квітня 2016 року, №2504.3 від 25 квітня 2016 року вантажовідправник - ТОВ «Міт Ідеал Груп», перевізника - не вказано, водій - ОСОБА_22, вантажоотримувач - ПП «Колос», пункт навантаження - м. Чернівці, пункт розвантаження - м.Чернівці.

Відповідно до вказаних товарно-транспортних накладних здав вантаж (відповідальна особа вантажовідправника) бухгалтер ОСОБА_23, тоді як згідно інформації, що міститься у видаткових накладних за липень, жовтень, січень-квітень 2016 року товар відвантажував директор ОСОБА_22

Вказане свідчить про не узгодженість відомостей в первинних документах, оскільки, відповідно до товарно-транспортних накладних здав багаж бухгалтер ОСОБА_23, а згідно відомостей видаткових накладних - директор ОСОБА_22

Водночас відповідно до товарно-транспортних накладних №1601.2 від 16 січня 2015 року та №050515 від 05 травня 2015 року зазначено, що здав вантаж (відповідальна особа вантажовідправника) - бухгалтер ОСОБА_23, натомість у товарно-транспортних накладних №54 від 31 січня 2015 року, №522 від 12 вересня 2015 року, №575 від 11 жовтня 2015 року, №612 від 05 листопада 2015 року, №662 від 10 грудня 2015 року, №135 від 29 квітня 2016 року - в графі бухгалтер (відповідальна особа вантажовідправника) не зазначено жодної інформації.

В наведених вище товарно-транспортних накладних вказані різні пункти відвантаження товару. Так, у видаткових накладних пунктом відвантаження вказано м. Чернівці, тоді як у товарно-транспортних накладних - м. Чернівці, м. Київ, м. Ужгород-Львів, с. Мархалівка.

Також в наданих позивачем товарно-транспортних накладних не заповнено графи «Вантажно-розвантажувальні операції», що дають можливість визначити спосіб навантаження-розвантаження, дату, час прибуття і вибуття з місця завантаження-розвантаження та підпис відповідальної особи.

Крім того, в наданих позивачем видаткових та товарно-транспортних накладних відсутня інформація щодо довіреності, виданої вантажоодержувачем - ПП «Колос» для отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Міт Ідеал Груп».

Поряд із цим судом встановлено, що згідно пункту 1.5 Договору поставки №100614, асортимент, кількість і ціна Товару, що може бути поставлений відповідно до цього Договору, визначається у Специфікації або в Накладних, що погоджуються з Покупцем та є невід'ємними частинами цього Договору.

При цьому позивачем не було надано жодної Специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору поставки та в якій обумовлені умови поставки кожної окремої партії товару.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком відповідача про те, що надані позивачем первинні документи оформлені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Разом з цим, зі змісту листа Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зони проведення антитерористичної операції ГУ ДФС у Донецькій області від 22 вересня 2016 року №7005/7/05-99-41-01ою, який направлений управлінню аудиту ГУ ДФС у Чернівецькій області службовою запискою від 26 вересня 2016 року №444/вн/24-13-21-05 оперативним управлінням ГУ ДФС у Чернівецькій області, встановлено, що ТОВ «Міт Ідеал Груп» в період з 01 січня 2015 року до 30 червня 2016 року не зверталося із заявою на внесення до переліку суб'єктів підприємницької діяльності та груп товарів для отримання дозволу на переміщення вантажів (запасних частин) з тимчасово непідконтрольних органами державної влади України території приватному підприємству «Колос».

В результаті обстеження працівниками оперативного управління ГУ ДФС у Чернівецькій області можливої адреси розміщення офісу ТОВ «Міт Ідеал Груп» м. Чернівці, вул.Головна,122А/409 та згідно відібраних пояснень у приватного підприємця ОСОБА_24, яка надає послуги з бухгалтерського обліку ПП «Бізнес Центр Квадрат» (м. Чернівці, вул.Головна,122А) ТОВ «Міт Ідеал Груп» не розміщене та не орендує офісне приміщення № 409 за вказаною адресою.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірним та обґрунтованим висновок відповідача про те, що суму витрат позивач сформував неправомірно та завищив задекларовані показники у рядку 2050 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» всього в сумі 617345,0 грн, в тому числі за 2015 рік - 452390,0 грн та за півріччя 2016 року - 164955,0 грн по придбанню кліпс та петель у ТОВ «Міт Ідеал Груп», внаслідок чого порушено вимоги пунктів 44.1, 44.2. статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пунктів 5, 7, 17 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, статті 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо обставин закупівлі позивачем великої рогатої худоби (ВРХ) у населення (фізичних осіб) в 2015 році суд зазначає наступне.

Підпунктом 1.1 пункту 1 Порядку застосування форм первинної документації з обліку закупівель сільськогосподарських продуктів та сировини, затвердженого Постановою Правління центральної спілки споживчих товариств від 29 травня 2000 року №118 за погодженням з Держкомстатом України (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Правління центральної спілки споживчих товариств України від 12 березня 2001 року № 35, далі - Порядок) передбачено, що закупівля сільськогосподарських продуктів і сировини від їх товаровиробників - сільськогосподарських підприємств усіх форм власності та громадян, продуктів переробки (цукру, олії, круп, борошна тощо) від переробних підприємств і громадян оформлюється приймальними квитанціями, затвердженими правлінням Укоопспілки від 29.05.2000 р. N 118, за погодженням з Держкомстатом України, зокрема: спеціалізована форма №ПК-2 УКС - Приймальна квитанція на закупівлю худоби, птиці та кролів в особистих підсобних господарствах громадян (фізичних осіб).

Пунктами 2.1,2.2, 2.3 Порядку визначено, що приймальні квитанції та закупівельні відомості, якими оформлюється закупівля сільськогосподарських продуктів, продуктів їх переробки та сировини - є первинними документами для ведення обліку і використовуються для складання фінансової і статистичної звітності, для аналізу обсягів обороту з закупівлі окремих видів сільськогосподарської продукції та сировини, загального обсягу заготівельного обороту тощо. Облік закупівель сільськогосподарських продуктів, продуктів їх переробки та сировини ведеться на момент фактичного приймання продукції підприємством. Приймальні квитанції та відомості складаються в присутності здавальника. Приймальні квитанції виписуються приймальниками (заготівельниками) на підставі даних супровідних документів (товарно-транспортних накладних) та приймання продукції (зважування, підрахунку, виміру, визначення якості). Здавальники сільськогосподарської продукції повинні мати відповідні супровідні документи, які підтверджують якість продукції і придатність до споживання: сертифікат якості, сертифікат відповідності (для продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації), ветеринарний дозвіл для сировини тваринницького походження, меду тощо, видані відповідними службами.

Згідно пункту 2.6 Порядку приймальні квитанції та відомості, оформлені в установленому порядку, підтверджують закупівлю та є основою для обліку сільськогосподарської продукції.

В силу пункту 3.2 Порядку реквізити приймальних квитанцій відповідають установленим правилам приймання окремих видів продукції за кількістю і якістю, порядку розрахунків, транспортування та іншим вимогам, зокрема: дата виписки квитанції для обліку обсягів закупівлі сільськогосподарської продукції за певний звітний період; назва господарства; у разі приймання продукції від громадян: прізвище, ім'я та по батькові індивідуального здавальника, його адреса - для обліку обсягів продажу за адміністративно-територіальною ознакою, а також визначення належності продукції, як виробникові; найменування продукції, фізична маса (кількість); якісні показники: сорт, жирність, категорія тощо - для визначення передбачених надбавок (знижок) з фізичної маси та розрахунків із здавальниками.

Порядок оформлення квитанцій зумовлений специфічними властивостями певного виду сільськогосподарської продукції та сировини і їх якісними показниками.

За змістом пункту 3.2 Порядку титульна частина приймальних квитанцій незалежно від закуповуваних сільгосппродуктів, продуктів їх переробки та сировини і відповідно застосовуваних форм бланків оформлюється в такій послідовності: у рядках «Приймальник» записується назва та адреса підприємства (з заповненням його ідентифікаційного коду та коду за КОАТУУ), від імені якого видається приймальна квитанція, посада та прізвище, ініціали приймальника (заготівельника); у рядках «Продавець» записується назва і адреса господарства (сільськогосподарського кооперативу, приватно-орендного підприємства, селянського (фермерського) господарства, господарського товариства тощо), що здає продукцію, заповнюється його ідентифікаційний код та код за КОАТУУ; у рядку «Довіреність» проставляється серія, номер, дата видачі довіреності приймальнику (заготівельнику), термін її дії (у разі безготівкових розрахунків); за умови закупівлі продукції в населення в приймальних квитанціях заповнюються: прізвище, ім'я, по батькові здавальника (продавця), його ідентифікаційний код(*) і місце проживання (місто, район, сільрада, населений пункт, вулиця, N будинку); (*) Державною податковою адміністрацією України листом від 29.01.98 N 827/11/29.01.04 тимчасово дозволяється організаціям і підприємствам споживчої кооперації України не проставляти ідентифікаційний код індивідуального здавальника (населення) в приймальних квитанціях або відомості при закупівлі вирощеної ним сільськогосподарської продукції. Під назвою приймальної квитанції проставляється число, місяць (літерами) та рік приймання продукції, номер та дата супровідних документів, поданих здавальниками (продавцями) продукції, які залишаються у приймальників та додаються до копії приймальної квитанції; у товарній частині приймальних квитанцій вказується назва сільгосппродуктів, продуктів їх переробки та сировини за стандартом, окремо за їх якістю і станом, вага (кількість), закупівельна ціна, а у разі наявних дефектів, засміченості та інших відхилень від стандартів кількість або вага вказується за мінусом знижок, передбачених стандартами, іншими нормативними документами; після запису в рядку «Разом» та підрахунку підсумку у вільному рядку квитанції зазначаються передбачені відповідними нормативними документами доплати понад закупівельну вартість: фактична вага (кількість) закупленої продукції, а також сума до виплати вказуються цифрами і літерами; приймальні квитанції після рядка «Всього до виплати» підписують особи, які здали та прийняли продукцію.

Отримання здавальником (продавцем) оплати готівкою за продану продукцію фіксується в квитанції в рядку «Гроші в сумі», де проставляється сума літерами, в рядку «отримав» - «виплатив» відповідно підписи одержувача грошей і особи, що їх виплатила.

Після здачі приймальником (заготівельником) звіту приймальні квитанції підписуються керівником і головним бухгалтером підприємства, від імені якого здійснюється операція закупівель.

Виплата грошей за здану продукцію через касу підприємства проводиться за видатковим касовим ордером на підставі приймальної квитанції та паспорта здавальника (продавця).

У видатковому касовому ордері заповнюються такі реквізити: прізвище, ім'я, по батькові здавальника (продавця) продукції, дата і номер приймальної квитанції, сума до виплати. Видатковий касовий ордер підписують керівник і головний бухгалтер підприємства, після чого касир виплачує здавальнику сільгосппродукції гроші з відповідними підписами в одержанні і виплаті грошей у видатковому касовому ордері та приймальній квитанції.

Судом встановлено, що для підтвердження операцій з придбання ВРХ у фізичних осіб позивачем були надані: звіти про закупку у населення ВРХ; видаткові касові ордери; авансові звіти; приймальні квитанції; паспорти ВРХ.

В ході судового розгляду судом досліджено документи, надані позивачем на підтвердження операцій з купівлі ВРХ у фізичних осіб.

Так, згідно приймальної квитанції №000826 від 05 січня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_25 (ідент. код НОМЕР_1). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_25.

Згідно приймальної квитанції №000845 від 31 січня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_26 (ідент. код НОМЕР_15). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_26.

Згідно приймальної квитанції №000873 від 05 травня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_27 (ідент. код НОМЕР_2). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_27.

Згідно приймальної квитанції №000878 від 01 травня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_28 (ідент. код НОМЕР_3). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_28.

Згідно приймальної квитанції №000891 від 20 серпня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_29 (ідент. код НОМЕР_4). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_29.

При цьому у відповідності до інформації, що міститься в листі оперативного управління Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 26 вересня 2016 року №445/вн/24-13 2108, ОСОБА_25 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_26 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Тобто, станом на час здійснення господарської операції з купівлі ВРХ відповідно до приймальних квитанцій №000826 від 05 січня 2015 року та №000845 від 31 січня 2015 року, вказані особи не могли бути власниками ВРХ.

Крім того, в названому листі оперативного управління також зазначено, що інформація про РНОКПП щодо ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29 (власників ВРХ) - відсутня.

В ході судового розгляду інформація, вказана у листі №445/вн/24-13-2108 позивачем не заперечувалась.

Також судом встановлено, що згідно приймальної квитанції №000870 від 05 травня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_30 (ідент. код НОМЕР_5). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_30.

Згідно приймальних квитанцій №000360 від 21 лютого 2015 року та №000372 від 05 травня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_31 (ідент. код НОМЕР_6). У відповідності до відомостей паспортів ВРХ, виданих Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_31.

Згідно приймальної квитанції №000863 від 26 лютого 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_32 (ідент. код НОМЕР_7). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_32.

Згідно приймальної квитанції №000895 від 27 серпня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_33 (ідент. код НОМЕР_8). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_33.

Згідно приймальної квитанції №000904 від 01 вересня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_34 (ідент. код НОМЕР_9). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_34.

Згідно приймальних квитанцій №000861 від 21 лютого 2015 року та №000897 від 27 серпня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_35 (ідент. код НОМЕР_10). У відповідності до відомостей паспортів ВРХ, виданих Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_35.

Згідно приймальної квитанції №000859 від 21 лютого 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_36 (ідент. код НОМЕР_11). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_36.

Згідно приймальної квитанції №000896 від 27 серпня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_37 (ідент. код НОМЕР_12). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_37.

Згідно приймальної квитанції №000871 від 05 травня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_38 (ідент. код НОМЕР_13). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_38.

Згідно приймальної квитанції №000898 від 01 вересня 2015 року власник ВРХ - ОСОБА_39 (ідент. код НОМЕР_14). У відповідності до відомостей паспорта ВРХ, виданого Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України в графі «власник тварини» вказано ОСОБА_39.

Як вбачається з матеріалів справи,працівниками оперативного управління Головного управління ДФС у Чернівецькій області в ході перевірки відібрано пояснення від указаних вище фізичних осіб.

В рапорті старшого оперуповноваженого оперативного управління ГУ ДФС у Чернівецькій області від 23 вересня 2016 року на ім'я начальника оперативного управління повідомлено, що на виконання службової записки управління аудиту від 12 вересня 2016 року №344/вн/24-13-14-02-15 було здійснено виїзд в село Топорівка з метою опитування здавачів худоби.

В ході виїзду було проведено співбесіду з ОСОБА_40, який повідомив, що ОСОБА_39 перебуває в Італії понад 5 років та ніякої худоби здавати не могла.

Згідно відібраного пояснення ОСОБА_30 проживає в селі Топорівці у власному господарстві, на приватне підприємство «Колос» худобу не здавав та ніяких закупівельних актів чи квитанцій на них не підписував.

В поясненні ОСОБА_41 вказано, що він з дружиною ОСОБА_31 взимку 2016 року здали корову заготівельнику, прізвище якого не пам'ятає. Згідно змісту вказаного пояснення назва приватне підприємство «Колос» йому не відома. За корову отримали готівку, при цьому будь-яких документів ні чоловік, ні його дружина не підписували.

ОСОБА_32 в поясненні вказав, що з 2014 року ні корови, ні биків не утримує, жодної худоби протягом 2015-2016 років на приватне підприємство «Колос» не здавав, коштів не отримував, документів на здачу не підписував.

Згідно пояснення відібраного у ОСОБА_33, худоби чоловік за станом здоров'я не утримував, не здавав її на приватне підприємство «Колос», ніяких документів на здачу худоби не підписував, коштів від підприємства не отримував.

ОСОБА_34 згідно наданого ним пояснення утримував одну корову. Однак, ні у 2015 році, ні у 2016 році він худоби не здавав, в тому числі на ПП «Колос». Ніяких документів на здачу худоби нікому не підписував, коштів, дотацій, компенсацій ні від кого, в тому числі від ПП «Колос» не отримував. Довідок з сільської ради не брав.

В поясненні, відібраному у ОСОБА_35 зазначено, що остання утримує одну корову з 2009 року дотепер. Нікому, в тому числі на ПП «Колос», протягом 3-х років худобу не здавала, жодних документів на здачу худоби не підписувала, коштів, дотацій, компенсацій ні від кого, в тому числі від ПП «Колос» не отримувала. Довідку з сільської ради не брала.

ОСОБА_36 в поясненні вказав, що утримує одну корову. Однак, худобу в 2015-2016 роках не здавав, в тому числі на ПП «Колос», документів на здачу худоби не підписував, коштів, дотацій, компенсацій ні від кого, в тому числі від ПП «Колос» не отримував. Довідку з сільської ради не брав.

В поясненнях ОСОБА_37 зазначено, що останній не утримує корови. У 2015-2016 роках худоби на ПП «Колос» не здавав, коштів не отримував, документів на здачу худоби не підписував, дотацій, компенсацій та інших виплат не отримував. Довідку з сільської ради не брав.

Згідно пояснення, відібраного у ОСОБА_42, дружини ОСОБА_38, у 2015 році вони здали корову та телицю заготівельнику на бойню в м. Новоселицю. У 2015-2016 роках на ПП «Колос» худоби вони не здавали, ніяких документів не підписували, коштів, дотацій чи компенсацій від ПП «Колос» не отримували.

Враховуючи наведене, до спірних правовідносин суд вважає за можливе застосувати правовий висновок Верховного Суду України, який міститься у постанові від 05 березня 2012 року у справі № 21-421а11, постанові від 22 вересня 2015 року у справі №21-887а15, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Отже, документи за наявності заперечень фізичних осіб у здійсненні спірних операцій надані позивачем документи не можуть вважатись належно оформленими і посвідчувати факти купівлі ВРХ у названих вище фізичних осіб.

Крім цього, вказані пояснення суперечать відомостям, які зазначені у звітах про закупку у населення ВРХ.

Поряд із цим позивачем надані акти відправлення паспортів великої рогатої худоби, ветеринарних карток та зняття бирок від 18 квітня 2015 року, 05 серпня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, згідно яких підприємство передало Державному підприємству «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» паспорти тварин з бирками.

Проте, дані, що відображені в наданих позивачем паспортах ВРХ, а саме: ідентифікаційні номери, серії та номери паспортів тварин - не відповідають даним, вказаним у актах.

За таких обстаивн суд погоджується з твердженням відповідача, що надані позивачем для підтвердження операцій з купівлі ВРХ у населення документи не відповідають зазначеним вище положенням чинного законодавства, в тому числі положенням статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відомості, що в них зазначаються, суперечать встановленим обставинам справи.

Крім цього, вирішуючи спір, суд звертає увагу на те, що Згідно Інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру тварин про тварин виду ВРХ, що додається до листа Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 27.01.2017 року №43/9-11, тварини належали ТОВ «Свіженька», ЗАТ «Агро-продукт» та фізичним особам, а не ПП «Колос».

Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру тварин про рух поголів'я ВРХ тварини, які зазначені в акті перевірки, переміщувались від фізичних осіб-власників до ТОВ «Свіженька» та ЗАТ «Агро-продукт» та по певних тваринах переміщення відсутнє. Також відповідною інформаційною довідкою зазначається, що більшість корів, господарські операції щодо яких досліджувались відповідачем у акті перевірки, вибули з господарства ТОВ «Свіженька» та ЗАТ «Агро-продукт» з підстави «Забій».

Відтак, твердження позивача, що ці тварини переміщувались до ПП «Колос» та останнє проводило їх забій спростовуються викладеним та не підтверджується належними доказами. Також такі дані відсутні в Єдиному державному реєстрі тварин.

Таким чином, суд погоджується з висновком податкового органу щодо завищення позивачем суми вартості придбаної ВРХ та віднесених до складу собівартості виготовленої продукції на суму 128174,00 грн за 2015 рік.

Вищевказане також свідчить про обґрунтованість висновків податкового органу щодо не перерахування ПП «Колос» до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 19226,10 грн та військового збору на суму 1922,61 грн.

Судом встановлено, що за порушення норм порядку ведення касових операцій, а саме пунктів 2.11, 3.1 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», до позивача на підставі статті 1 абзацу 6 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосовано фінансові санкції в розмірі 128174,00 грн (податкове повідомлення-рішення №).

Обґрунтовуючи незаконність указаного рішення, позивач, з-поміж іншого, також вказував про те, що норма, наведена у абзаці 6 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», не може бути до нього застосована, оскільки він не є одержувачем коштів.

Так, пунктом 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320, передбачено, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України.

Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

У відповідності до пункту 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Відповідальність за порушення норм з регулювання обігу готівки у національній валюті передбачена Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95.

Абзацом 6 статті 1 названого Указу установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Як вбачається з матеріалів справи приватне підприємство «Колос» займалося закупівлею ВРХ у населення через найманого працівника ОСОБА_43, якому з каси підприємства надані готівкові кошти в сумі 388 712 грн. Таким чином, одержувачем коштів в розумінні абзацу 6 статті 1 Указу Президента № 436/95 є підзвітна особа підприємства ОСОБА_43, який на підтвердження використання коштів підприємства зобов'язаний був надати відповідні платіжні документи.

Оскільки позивачем до звітів про використання коштів підзвітними особами не були додані відповідні платіжні документи, які б підтверджували сплату готівкових коштів у загальній сумі 128 174 грн, суд приходить до висновку про правомірність застосування до нього штрафних фінансових санкцій на підставі абзацу 6 статті 1 Указу Президента №436/95.

До того ж, позивач як юридична особа, що порушила норми з регулювання обігу готівки у національній валюті (проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів) є суб'єктом фінансової відповідальності відповідно до абзацу 6 статті 1 Указу Президента № 436/95.

Безпідставними є і твердження позивача в обґрунтування своїх вимог щодо неправильності сум грошових зобов'язань, визначених відповідачем в оскаржуваних рішеннях, оскільки такі не підтвердженні належними доказами та спростовуються наданими контролюючим органом розрахунками податкових зобов'язань та штрафних санкцій по господарських операціях ПП «Колос» із його контрагентами в досліджуваний період.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведені норми матеріального і процесуального права, взаємний та достатній зв'язок зібраних по справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень від 28 жовтня 2016 року №, №, №, № №.

Відтак, правові підстави для задоволення заявленого ПП «Колос» позову відсутні.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 07 квітня 2017 року.