Справа № 808/2372/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року об 11 год. 59 хв.Справа № 808/2372/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_4

до Відділення у Дніпровському районі м. Запоріжжя Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4В.), звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Відділення у Дніпровському районі м. Запоріжжя Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, ЗОДПІ), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення від 25.03.2016 № та №.

В обґрунтування позовних вимог посилається на необґрунтованість та протиправність висновків відповідача про неправомірність віднесення позивачем до складу валових витрат, та, відповідно, заниження належного до сплати єдиного соціального внеску, вартості придбаних паливно-мастильних матеріалів та мобільного телефону, оскільки такі товари було безпосередньо використано в господарській діяльності ФОП ОСОБА_4 Крім того вказує, що судовими рішеннями у справі №808/1859/16 було підтверджено протиправність висновку контролюючого органу про заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2013-2015 роки, отриманого від здійснення господарської діяльності, та заниження податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб та сум нарахованого єдиного внеску. Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, додатково зазначили, що перерахування та сплата єдиного соціального внеску за 2015 рік здійснені позивачем своєчасно та в повному обсязі, а висновок контролюючого органу про несвоєчасне перерахування ЄСВ не відповідає фактичним обставинам справи, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведеної перевірки встановлено заниження позивачем сум оподатковуваного доходу за 2013 рік на суму 49354,11 грн., за 2014 рік 59540,03 грн., за 2015 рік 56703,88 грн., що в свою чергу призвело до не нарахування та не сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 59783,29 грн., у т.ч. за 2013 рік 17125,89 грн., за 2014 рік 22981,14 грн., за 2015 рік 19676,26 грн. У звязку з не нарахуванням та не сплатою позивачем єдиного соціального внеску у встановлені чинним законодавством строки прийнято рішення про накладення на ФОП ОСОБА_4 штрафних санкцій. Також встановлено порушення позивачем граничних строків сплати єдиного соціального внеску за 2015 рік, оскільки позивачем єдиний соціальний внесок сплачено 10.02.2016, в той час як на думку контролюючого органу граничним строком сплати є 09.02.2016. В судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію, викладену в письмових запереченнях проти позову, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа підприємець Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 25.08.2004, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію №ВОО200755, на податковому обліку ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя (правонаступник ЗОДПІ) перебуває з 20.09.2004.

В період з 09.02.2016 по 22.02.2016 співробітниками ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання норм законодавства з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №431/0828-1302/НОМЕР_1 від 09.03.2016 (далі акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.138.1, п. 138.2 ст.138, п. «а» п.176.1 ст.176, п.177.1, п.177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України (далі ПК України), що призвело до заниження податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у загальній сумі 26370,54 грн., т.ч. за 2013 рік у сумі 7403,15 грн., за 2014 рік у сумі 8931,02 грн. та за 2015 рік у сумі 10036,37 грн.; включення до декларацій отримані доходи за 2013 рік, 2014 рік та 2015 рік перекручених даних, неналежне ведення обліку доходів і витрат;

- п.п.1 п.2 ст.6, п. 3, ч.2 п.1, п. 5 ст. 7, п. 2, п.8, п. 12 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) та на підставі п.п.3.3 розділу III, абзацом другим п.п.2 п.4.5 розділу IV, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міндоходів України від 09.09.2013 №455, та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція №449) і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, у звязку із чим ФОП ОСОБА_4 своєчасно не нарахована та не сплачена у строки, зазначені відповідно до абзацу другого п.п.2 п.4.5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міндоходів України від 09.09.2013 №455, та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953. Так, сума єдиного внеску за 2013 рік у сумі 17125,90 грн., сума єдиного внеску 2014 рік у сумі 22981,14 грн., та сума єдиного внеску за 2015 рік у сумі 19676,26 грн. Загальна сума своєчасно неврахованого та несплаченого єдиного внеску за 2013-2015 роки складає 59783,30 грн.

- п.1 ч. 2 ст.6, ч.8 ст.9 Закону №2464 та пп. 1, пп. 2, п. 5 розділу ІV Інструкції № 449, відповідно до якого платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації в результаті чого не своєчасно сплачено сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 рік у сумі 41665,14 грн. (терміном сплати 09.02.2016), яка фактично сплачена 10.02.2016.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято:

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.03.2016 зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 59783,30 грн.;

податкове повідомленнярішення форми «Р» № НОМЕР_2 від 25.03.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 32963,18 грн., у т.ч. за податковими зобовязаннями 26370,54 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 6592,64 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.03.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 6002,22 грн. та нарахована пеня в розмірі 30,01 грн.

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.03.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 6834,63 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятими рішеннями оскаржив їх в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Запорізькій області, разом з тим, рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області скаргу ФОП ОСОБА_4 було залишено без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.03.2016 зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податкове повідомленнярішення форми «Р» № НОМЕР_2 від 25.03.2016 були предметом розгляду у справі №808/1859/16, за результатами якої постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.11.2016 (набрала законної сили 22.12.2016) позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 задоволено, оскаржувані вимогу про сплату боргу (недоїмки) та податкове повідомлення-рішення визнано протиправними та скасовано.

Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.03.2016 № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.03.2016 № є предметом розгляду в даній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість цих висновків.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для прийняття рішення від 25.03.2016 № став висновок контролюючого органу про заниження позивачем сум оподатковуваного доходу за 2013 рік на суму 49354,11 грн., за 2014 рік 59540,03 грн., за 2015 рік 56703,88 грн. На думку контролюючого органу, зазначене призвело до не нарахування та не сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 59783,29 грн., у т.ч. за 2013 рік 17125,89 грн., за 2014 рік 22981,14 грн., за 2015 рік 19676,26 грн., у звязку з чим до позивача було застосовано штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В свою чергу підставою для прийняття рішення від 25.03.2016 № став висновок контролюючого органу про порушення позивачем строків сплати єдиного соціального внеску за 2015 рік, оскільки на думку контролюючого органу граничним терміном сплати єдиного внеску за 2015 рік було 09.02.2016, проте, позивачем єдиний внесок сплачено 10.02.2016.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом №2464.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 Закону №2464 фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.11 ст.8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 8 ст.9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже єдиний внесок сплачується фізичними особами-підприємцями виходячи з бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Підпунктом 164.1.3 п.164.1 ст.164 ПК України визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Згідно з п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст.177 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат.

Згідно з п.177.11 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Відповідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З акту перевірки вбачається, що контролюючим органом за результатами перевірки встановлено заниження позивачем сум оподатковуваного доходу за 2013 на суму 49354,11 грн., за 2014 рік 59540,03 грн., за 2015 рік 56703,88 грн., усього на загальну суму 165598,02 грн.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначалось раніше, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.11.2016 по справі №808/1859/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016, задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 25.03.2016 №, та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.03.2016 зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 03.11.2016 по справі №808/1859/16 набрала законної сили 22.12.2016.

В зазначеному судовому рішенні суд дійшов висновку, що висновок податкового органу про заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2013-2015 роки, отриманого від здійснення господарської діяльності, та, відповідно, заниження податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб та сум нарахованого єдиного внеску, є необґрунтованим.

Крім того, в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 по справі №808/1859/16 судом апеляційної інстанції вказано на те, що позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат вартість придбаних паливно-мастильних матеріалів, мобільного телефону та доведено використання їх у власній господарській діяльності для отримання доходу. Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність висновку відповідача про заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2013-2015 роки, отриманого від здійснення господарської діяльності, та, відповідно, заниження податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб та сум нарахованого єдиного внеску.

Враховуючи, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено протиправність висновку відповідача про заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2013-2015 роки, отриманого від здійснення господарської діяльності, та, відповідно, заниження податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб та належних до сплати сум єдиного соціального внеску, висновок контролюючого органу про своєчасне не нарахування позивачем єдиного соціального внеску на загальну суму 59783,29 грн., що потягло за собою застосування до позивача відповідних штрафних санкцій, є також необґрунтованим, а рішення від 25.03.2016 № підлягає скасуванню.

Стосовно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.03.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 6002,22 грн. та нарахована пеня в розмірі 30,01 грн., суд зазначає наступне.

У постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 03.11.2016 по справі №808/1859/16 суд вказав, що: «за 2015 рік єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування ФОП ОСОБА_4 визначений у сумі 41665,14 грн. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік подано до податкового органу 08.02.2015.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платіжне доручення на перерахування єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було надіслано ФОП ОСОБА_4 до банківської установи АТ «Таскомбанк» 09.02.2016. Проте, кошти в оплату єдиного соціального внеску списані банком з рахунку позивача 10 лютого 2016 року.

Згідно з п.1 ч.10 ст.9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Проте, відповідно до п. 129.6 ст.129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Суд зазначає, що позивач виконав свій обовязок та 09.02.2016 подав до банківської установи платіжне доручення на сплату своїх зобовязань щодо сплати єдиного внеску.

Так, фактично зобовязання зі сплати єдиного внеску за 2015 рік позивачем було здійснене без порушення строку здійснення податкових зобовязань, а саме, до 10 лютого наступного року, нарахованого за календарний рік.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що єдиний внесок за 2015 рік перераховувався у строки, визначені частиною 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», у звязку з чим суд не вбачає порушення з боку позивача щодо сплати єдиного внеску за 2015 рік.».

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено своєчасність сплати та перерахування позивачем сум єдиного соціального внеску за 2015 рік, у звязку з чим дані обставини не підлягають доказуванню під час розгляду даної адміністративної справи.

Враховуючи, що рішенням від 25.03.2016 № до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, своєчасність сплати та перерахування якого встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, таке рішення контролюючого органу підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Таким чином, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.03.2016 №.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.03.2016 №.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.) присудити на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко