Справа № 569/1973/16-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальов І.М.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"03" квітня 2017 р. Справа № 569/1973/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "09" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити йому з 01.06.2015 по 31.12.2015 виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", а також зобов'язати відповідача виплатити з 01.06.2015 по 31.12.2015 призначену пенсію.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 09.02.2017 позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_3 з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" протиправними.

Зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплатити ОСОБА_3 за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначив, що відновлення виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суперечать чинному законодавству. Крім того, відповідач вказує на порушення судом приписів ст.99,100 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Державною податковою адміністрацією України позивачу з 31.12.2005 року призначена пенсія за вислугу років, яка в даний час обраховується за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і з цього часу він перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області .

На виконання вимог ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції станом на 01.04.2015 року) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, позивачу припинено виплату пенсії, з урахуванням того, що він продовжує працювати на посаді начальника управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Рівненській області, яка віднесена до категорії посад державної служби.

11.01.2016 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про відновлення йому виплати раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (арк.сп. 9).

Листом № Ф-16/07 1-15 від 02.02.2016 року управління відмовило позивачу у відновленні виплати пенсії згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з посиланням на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, внесено зміни до ст. 54 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якими передбачалося, що у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Оскільки позивач продовжує працювати на посаді, яка відноситься до категорії державного службовця, тому виплата пенсії з 01.04.2015 року припинена і підстав для її виплати немає (арк. сп. 7).

Вважаючи право на пенсійне забезпечення порушеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що з 27.07.2015 року виплата пенсії призначеної позивачу за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", підлягає відновленню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", (у редакції чинній з 01.04.2015 р.), тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України","Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно доводів відповідача, позивач працює на посаді, яка відноситься до категорії державного службовця, а тому виплата пенсії з 01 квітня 2015 року йому припинена і підстави для її виплати відсутні.

Колегія суддів погоджується з тим, що посада, на якій позивач працює давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", тому відповідач правомірно припинив виплату пенсії.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України","Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 р. прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України "Про державну службу" пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, відпали підстави передбачені ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 01.06.2015 виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", підлягає відновленню .

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року у справі №21-948а16.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції по суті, однак вважає помилковим зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії, про які йшлося вище, за період з 01.06.2015 по 17.08.2015 року з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Крім того, спірні правовідносини виникли з приводу відновлення та виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер.

Враховуючи, що позовну заяву було подано 15.02.2016 року суд приходить до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання пенсії за період з 01.06.2016 року по 17.08.2016 року, що з врахуванням приписів ст.100 КАС України є підставою для залишення позову у вказаній частині без розгляду й відповідно скасування постанови суду першої інстанції у вказаній частині.

До задоволення підлягають позовні вимоги про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити та виплатити позивачу пенсію за вислугу років починаючи з 18 серпня 2015 року.

Суд першої інстанції вказаного не врахував і дійшов помилкового висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд частково погоджується з відповідними доводами апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі.

Інші доводи скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення.

Тому в решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200,203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "09" лютого 2017 р. в частині задоволення позову про визнання дій протиправними та зобов'язання поновити та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_3 за період з 01.06.2015 року по 17.08.2015 року скасувати, залишивши позовні вимоги в цій частині без розгляду.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028

4-третій особі: - ,