Справа № 525/23/17
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/23/17
Провадження №2-а/525/9/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.

при секретарі Пилипенко П.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №481910 від 25.12.2016 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 25.12.2016 року він на автомобілі Сузукі-ГрандВітара рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський у передмісті м. Харкова зі сторони району Олексіївки в напрямку м. Києва по шосе до ринку «Лоск» і правил дорожнього руху не порушував. Підїхавши до шиномонтажу «Лідер» він побачив, що за ним одразу підїхали працівники поліції і почали йому предявляти, як вказує, про те, що він нібито перебуває в стані алкогольного спяніння, при цьому, після його пропозиції пройти медичне освідування, працівники поліції почали його звинувачувати в нібито порушенні правил дорожнього руху, зокрема, у перевищенні швидкості руху, при цьому, будь-яких підтверджуючих це порушення доказів працівники поліції не предявляли. При цьому, після висловлення вищевказаних претензії про нібито порушення правил дорожнього руху, не слухаючи заперечень з його сторони про те, що він ніяких правил дорожнього руху не порушував, старший інспектор поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 25.12.2016 року на місці виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №481910, в якій було вказано, що він, тобто ОСОБА_1, здійснив обгін на мосту, чим порушив п.14.6 «г» ПДР, його дії було кваліфіковано за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що він не здійснював обгін на мосту, не перетинав суцільну лінію, працівники поліції безпідставно прослідували за ним і поїхали аж до місця його зупинки біля шиномонтажу «Лідер», де звинуватили його в нібито порушенні правил дорожнього руху. Також позивач посилається на те, що посадовою особою, яка винесла постанову щодо нього 25.12.2016 року, не встановлювалися свідки чи очевидці нібито порушення правил обгону, в якому його звинуватили працівники поліції, відеозапис не демонстрували, і на місці його не зупиняли, а працівники поліції прослідували за ним аж до шиномонтажу.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що він не вчиняв порушення правил дорожнього руху та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, позивач ОСОБА_1 04.01.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №481910 від 25.12.2016 року, винесену відносно нього старшим інспектором поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.а.с.1-2).

Ухвалою суду від 05.01.2017 року було відкрито провадження у даній адміністративній справі і попереднє судове засідання у справі призначено на 19.01.2017 року (а.с.5).

За клопотанням відповідача у справі субєкта владних повноважень ухвалою суду від 19.01.2017 року попереднє судове засідання у справі було відкладено на 06.02.2017 року, відповідачу у справі надано можливість подати свої письмові заперечення на позов та надати докази правомірності своїх дій як субєкта владних повноважень (а.с.16). 06.02.2017 року у даній адміністративній справі проведено попереднє судове засідання і призначено судовий розгляд на 28.02.2017 року, який не відбувся з поважних причин (у звязку з перебуванням головуючого у справі на лікарняному). Розгляд справи було призначено на 20.03.2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений адміністративний позов підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що в ньому викладені і просив його задовольнити. Також посилався на те, що він не порушував правил дорожнього руху, зокрема, не здійснював обгін на мосту, а також не виїздив на суцільну лінію розмітки, рухався на околиці м. Харкова з дозволеним швидкісним режимом; вказує на те, що працівники поліції безпідставно витягли його з автомобіля, пошкодили (порвали) куртку і звинувачували його спочатку в керуванні автомобілем в стані спяніння, потім у перевищенні швидкості; також зазначив, що постанову щодо нього винесли на місці біля шиномонтажу і йому не надали можливості скористатися правовою допомогою; вважає, що відповідачем у справі не надані докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, про яке вказано у оскаржуваній ним постанові від 25.12.2016 року.

Відповідач по справі старший інспектор поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи (а.с.а.с.40,48), начальником УПД ГУНП в Харківській області 28.03.2017 року направлено лист про неможливість відкомандирування відповідача у справі до суду у звязку з посиленим варіантом несення служби (а.с.48); старшим інспектором поліції ОСОБА_2 направлено до суду письмові заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 разом з документами та диском з відеозаписом, з яких вбачається, що він не допустив порушення порядку притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 та ст.122-2 КУпАП, вважає доведеним, що водій ОСОБА_1 порушив п.14.6 «г» ПДР України, так як здійснив обгін на мосту з виїздом на смугу зустрічного руху та проігнорував вимогу про зупинку транспортного засобу, у звязку з цим працівники поліції були змушені здійснювати переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1, яке було завершене біля шиномонтажу. У своїх письмових запереченнях, субєкт владних повноважень також просив оглянути в судовому засіданні відеозапис перебігу правопорушень, вчинених 25.12.2016 року. В цілому, на підставі даних документів та доказів, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.а.с.28-29,30-34). Також, додатком до листа начальника УПД ГУНП в Харківській області є диск з відеозаписом, який також був оглянутий в судовому засіданні (а.с.а.с.48,49) (який містить інформацію, яка збігається з інформацією на диску, раніше направленому до суду інспектором поліції ОСОБА_2П.).

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, детально дослідивши та проаналізувавши письмові докази на засадах змагальності та диспозитивності, переглянувши в судовому засіданні диски з відеозаписом за 25.12.2016 року, що наданий до заперечень відповідача у справі (а.с.33) та листа начальника УПД ГУНП в Харківській області (а.с.49), переглянувши в судовому засіданні відеозаписи за 25.12.2016 року, що були надані позивачем у справі, і давши цим всім доказам належну оцінку, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №481910 від 25.12.2016 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25.12.2016 року постановою серія ПС2 №481910, що винесена на 481 автодороги Київ-Харків-Довжанський (як вказано у постанові) відповідачем по справі старшим інспектором поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2, водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за те, що він, 25.12.2016 року о 09 год. 15 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 481 км автодороги Київ-Харків-Довжанський здійснив обгін на мосту, чим порушив п.14.6 «г» ПДР України; даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення на водія ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., що передбачений санкцією частини цієї статті (а.с.а.с.3,32). Копія даної постанови була вручена ОСОБА_1 цього ж числа.

З направленого до суду відповідачем у справі протоколу про адміністративне правопорушення від 25.12.2016 року вбачається, що на водія ОСОБА_1 цього числа було також складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП за те, що він, керуючи автомобілем Сузукі ОСОБА_3 на 481 км автодороги Київ-Харків-Довжанський не виконав вимогу про зупинку, яка подавалася смугастим жезлом та свистком (а.с.31). В даний час, вищевказаний протокол знаходиться на розгляді у Великобагачанському районному суді Полтавської області (суддя Лисенко Н.В.) (а.с.26).

Як вбачається з доводів позовної заяви ОСОБА_1, а також його пояснень в судовому засіданні, він дійсно зранку 25.12.2016 року керував автомобілем НОМЕР_2 і рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський з дозволеною швидкістю руху, при цьому, він при здійсненні маневрів не виїздив на суцільну лінію розмітки чи зустрічну смугу руху, маневри виконував згідно ПДР; вказував, що він не здійснював обгону на мосту, працівники поліції несли службу не на мосту, і в подальшому, коли він зупинився біля шиномонтажу, то до нього підїхали працівники поліції і почали предявляти різні претензії з приводу нібито порушення ПДР, яких він, як вказує, не вчиняв. Зазначив, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП 25.12.2016 року інспектором поліції була винесена на місці біля шиномонтажа і вручена йому, вказав, що він заперечував проти вчинення будь-яких адміністративних правопорушень, однак інспектор поліції на його заперечення не зважав і не забезпечив йому отримання правової допомоги при притягнення до адміністративної відповідальності, хоча він наполягав на цьому.

У своїх письмових запереченнях, відповідач-субєкт владних повноважень вказує про те, що за допомогою відео реєстратора, який не підлягає обовязковій сертифікації в Україні, зафіксовано, що 25.12.2016 року автомобіль НОМЕР_3 на 481 км автодороги Київ-Харків-Довжанський здійснив на мосту обгін транспортних засобів з виїздом на смугу зустрічного руху. Також, з наявних у справі заперечень відповідача у справі слідує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №481910 від 25.12.2016 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП винесена ним згідно ст.ст.222,258,283 КУпАП.

З переглянутого в судовому засіданні диску з відеозаписом, датованого 25.12.2016 року вбачається, що на диску маються файли «Погоня» і «Пояснення», при цьому, при перегляді відеозапису вбачається, що по суті, ОСОБА_1 біля приміщення шиномонтажу в ході спілкування з працівниками поліції активно заперечував свою вину у вчиненні будь-яких адміністративних правопорушень, передбачених КУпАП.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого позивачем у справі ОСОБА_1 з мобільного телефону Файл 0-02-05 18,44 МБ (відеозапис був записаний на диск, який приєднаний до матеріалів справи) (а.с.42) вбачається, що після підїзду патрульного автомобіля до автомобіля Сузукі ГрандВітара, який зупинився біля станції шиномонтажу, працівники поліції одразу підійшли до водія даного автомобіля ОСОБА_1, силоміць змусили залишити салон автомобіля (переднє водійське місце) і в ході розмови почали висловлювати посилання на те, що нібито даний водій перебуває в стані спяніння (звучали фрази «бухой») та про те, що водій перевищив дозволену швидкість руху (звучали фрази «ехал 200 км/ч»). При цьому, як слідує з відеозапису, наданого позивачем у справі, ОСОБА_1 емоційно посилався на те, що він не порушував правил дорожнього руху та про те, що йому було порвано куртку працівниками поліції.

Разом з цим, в ході перегляду даного відеозапису із звукозаписом та його аналізу з позиції предмету доказування, працівники поліції, висловлюючи водію ОСОБА_1 звинувачення у порушенні вищевказаних правил дорожнього руху, в словесній розмові та формі не вказували ОСОБА_1 про те, що він здійснив обгін на мосту, тобто порушив п. 14.6 «г» Правил дорожнього руху.

За клопотанням позивача суд просив надати субєкта владних повноважень до суду повний відеозапис з передньої камери патрульного автомобіля та нагрудних камер поліцейських, однак повний відеозапис до суду наданий не був, тому суд виходить з тих оглянутих відеозаписів, які були надані первинно відповідачем у справі-субєктом владних повноважень ОСОБА_2 та позивачем у справі ОСОБА_1, враховуючи при цьому те, що відеозапис є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З аналізу сукупності доказів у справі, що надані сторонами, а також змісту оскаржуваної ОСОБА_1 постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП вбачається, що вищевказана постанова була винесена інспектором поліції на місці (тобто після підїзду патрульного екіпажу до шиномонтажа та закінчення спілкування працівників поліції з ОСОБА_1І.).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

Між цим, за нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.10.1 Правил дорожнього руху, міст це споруда, призначена для руху через річку, яр та інші перешкоди, межами якої є початок і кінець пролітних споруд;обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Нормою ч.2 ст.122 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема, за порушення правил обгону.

Підпунктом «г» п.14.6 Правил дорожнього руху заборонено обгін у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості. Отже, виходячи з вищевикладеного, предметом розгляду постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25.12.2016 року за ч.2 ст.122 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 повинна була бути доведеність та наявність факту вчиненням даним водієм порушення ПДР України здійснення обгону на мосту (в межах винесеної постанови уповноваженим поліцейським), яка в даний час оскаржується в судовому порядку.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно положень ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При аналізі наявних доказів у справі, суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

При перегляді в судовому засіданні відеозапису з камер патрульного автомобіля (в тому обсязі, який надано суду для огляду субєктом владних повноважень) вбачається, що на переглянутих файлах «Погоня» та «Пояснення», з урахуванням якості зйомки, чітко не вбачається про те, що обгін автомобілем темного кольору здійснено саме на мосту, так як у плані на відеозаписі вбачається частина дорожнього полотна і не вбачається початок і кінець пролітних споруд (які є елементами мосту згідно визначення ПДР), по якій рухаються автомобілі світлого та темного кольору, при цьому, сам момент обгону як такого автомобілем Сузукі ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_4 чітко не прослідковується, номера автомобіля темного кольору по типу Сукузі ГрандВітара на відеозаписі не вбачаються (розгледіти не є можливим). Також, у плані запису вбачається не суцільна лінія розмітки, а переривчаста лінія. При цьому, будь-яких письмових доказів про те, що відповідна частина автодороги, де було працівниками поліції виявлено порушення ПДР є мостом чи його частиною, субєктом владних повноважень не надавалося.

Крім цього, при перегляді файлу «Погоня» в межах обсягу, який наданий в розпорядження суду для його перегляду, вбачається, що працівники поліції прослідували (розпочали рух) патрульним автомобілем одразу після проїзду повз стоячий поліцейський патруль автомобіля чорного кольору, по всьому шляху їхнього руху з достатньо великою швидкістю у відповідний проміжок часу, в обєктив передньої камери патрульного автомобіля не потрапляв автомобіль НОМЕР_5, який би рухався попереду, в обєктиві передньої камери автомобіль зявився в районі перехрестя та біля шиномонтажу безпосередньо.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015 словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258,276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, оглянутих відеозаписів, що надані стороною відповідача у справі та позивачем у справі, з урахуванням Рекомендацій Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій,ухвалених 13 лютого 1991 року,та виходячи з норм ст.ст. 19,61 Конституції України та ст.ст. 69,71 КАС України, суд приходить до висновку, що з урахуванням наданих відповідачем-субєктом владних повноважень доказів, зокрема, наявного відеозапису (в межах обсягу, який знаходиться на дисках), при умовах, коли субєктом владних повноважень не було надано для перегляду повний відеозапис подій 25.12.2016 року з наявних службових камер як патрульного автомобіля, так і нагрудних камер, вбачається, що з цих доказів (які були надані суду як підстава правомірності дії субєкта владних повноважень за обставин, що мали місце 25.12.2016 року) чітко та «поза розумним сумнівом» (який стосується оцінки доказів і про що вказується у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та остаточному Рішенні ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України від 17.06.2011 року) не прослідковується, що водій ОСОБА_1 25.12.2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_6 здійснив обгін (як маневр в розумінні цього поняття) на мосту в його розумінні та значенні згідно Правил дорожнього руху (про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення), з урахуванням також і наявної на цьому місці розмітки, яка є переривчастою. При цьому, як вбачається з оглянутих відеозаписів, що надані сторонами у справі, сама обстановка на місці зупинення автомобіля Сузукі та патрульного автомобіля (біля шиномонтажу), з урахуванням категоричних заперечень водія про порушення ним будь-яких правил дорожнього руху, свідчила про необхідність повного виконання вимог ст.ст.245,268,278 КУпАП. Отже, з урахуванням сукупності вищевикладених обставин справи, суд повинен прийти до висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №481910 від 25.12.2016 року, що винесена на місці старшим інспектором поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 про притягнення громадянина ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП є передбаченою, відповідно, підлягає скасуванню.

З огляду на сукупність досліджених матеріалів даної справи та предмет спору в даній справі, яка стосується оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, суд зазначає, що посилання відповідача у справі на те, що водій ОСОБА_1 не зупинився на вимогу працівників поліції є предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП згідно протоколу, складеного на ОСОБА_1, яка розглядається Великобагачанським районним судом Полтавської області за правилами КУпАП.

Також, з огляду на зміст переглянутих відеозаписів при розгляді даної справи суд повинен відмітити, що формат спілкування, яке допустив водій ОСОБА_1 з працівниками поліції (було вжито нецензурну лексику), висловлюючи свою незгоду з діями поліцейських та заперечуючи порушення будь-яких правил дорожнього руху, є неприйнятним, оскільки будучи незгідним з діями поліцейських, ОСОБА_1 станом на 25.12.2016 року був не обмежений в подальшому оскаржити будь-які неправомірні (на його думку) дії та рішення поліцейських щодо нього у спосіб, що передбачений законодавством.

Разом з цим, відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняте одне з рішень, зокрема, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд. З огляду на доводи, що викладені в обґрунтуванні заявленого позову та прийшовши до висновку про необхідність скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №481910 від 25.12.2016 року за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1, з огляду на положення ст.293 КУпАП та те, що компетенція розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП належить до органів Нацполіції, а не суду, тому є необхідним направити провадження по справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №481910 від 25.12.2016 року за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст.61 Конституції України, ст.ст.7,9,245,246,251,252,254,268,280,293 КУпАП, ст.ст.8,9,69,71,72,159,160,163,171-2 КАС України, Рішенням Конституційного суду України №3-рп/2015 від 08.04.2015 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 КУпАП, Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі №5-рп/2015, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №481910 від 25.12.2016 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №481910 від 25.12.2016 року, винесену старшим інспектором поліції взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 про притягнення громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №481910 від 25.12.2016 року за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 направити на новий розгляд.

Згідно Рішення Конституційного Суду України №3-рп/15 від 08.04.2015 року, справа №1-6/2015, постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 07.04.2017 року.

Суддя