Справа № 0909/6562/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Київ К/800/37455/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.03.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013р. у справі за її позовом до Коломийської міської ради Івано-Франківської області, третя особа - ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання дій щодо розгляду її звернення від 24.09.2012р. протиправними та зобов'язання відповідача вчинити дії щодо безоплатного повернення квартири АДРЕСА_1 у власність територіальної громади Коломийської міської ради, а саме, визнати нечинними та скасувати: пункти 21, 21.1, 21.2, 33, 34, 35, 36, 37,38 рішення виконкому Коломийської міської ради народних депутатів №290 «Про продаж квартир і будинків з фонду міської ради» від 09.09.1992р. стосовно ОСОБА_7; договір купівлі-продаж квартири АДРЕСА_1 від 22.09.1992р.; пункти 1, 2, 3 рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 19.07.2005р. №208 «Про зняття з балансу приватизованих будинків» в частині зобов'язання комунального підприємства по експлуатації житла зняти з балансу будинок №15 по вул. О.Кобилянської в м. Коломия та зобов'язання власників квартир виготовити технічний паспорт, свідоцтво про право власності на житловий будинок, документ, що посвідчує право на користування і утримання житлового будинку і прибудинкової території; договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 06.04.1993р. ОСОБА_7 ОСОБА_8

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.03.2013р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 3 статті 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що ради є представницькими органами місцевого самоврядування, згідно з якою, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» ради та виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад приймають рішення в межах свої компетенції.

В ході розгляду справи судами встановлено, що 24.09.2012р. позивач звернулася до Коломийської міської ради із заявою, яка також адресована прокурору м. Коломия, в якій просила звернутися до Коломийського міськрайонного суду із заявою про повернення спірної квартири у власність Коломийської міської ради. У разі відмови Коломийської міської ради в задоволенні вказаної заяви позивач просила звернутися з аналогічним позовом прокурора м. Коломиї (а.с. 13-15).

25.09.2012 прокурор м. Коломия направив вказану заяву позивача Коломийській міській раді для вирішення питання представництва її інтересів у суді (а.с. 16).

Листом Коломийської міської ради від 18.10.2012р. позивача повідомлено, що відповідно до чинного законодавства України у міської ради відсутні підстави для звернення до суду про повернення спірної квартири у власність територіальної громади м. Коломиї, оскільки Коломийська міська рада не є дарувальником або обдарованим згідно укладеного договору дарування спірної квартири, тобто її інтереси як сторони договору не порушені. Крім того, міська рада не є стороною договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_7 та виконкомом Коломийської міської ради від 22.09.1992р. (а.с. 20).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Коломийська міська рада не була стороною ні оспорюваного договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного 22.09.1992р. між виконкомом Коломийської міської ради та ОСОБА_7, ні оспорюваного договору дарування цієї квартири, укладеного 06.04.1993р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, її права як сторони вказаних договорів не порушені, а тому підстави для звернення до суду про повернення спірної квартири у власність територіальної громади м. Коломиї відсутні. Також Коломийська міська рада не приймала оспорювані рішення від 09.09.1992р. та від 19.07.2005р., оскільки ці рішення приймалися виконавчим комітетом цієї ради. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради та сільські, селищні, міські ради є різними органами місцевого самоврядування, з різним порядком утворення, з різними повноваженнями та різним порядком прийняття рішень, а тому не можуть відповідати за прийняті один одним рішення.

Крім того, суди виходили з того, що міська рада не наділена функцією представництва інтересів громадян у судах, що унеможливлює її звернення до суду в інтересах позивача для захисту її прав.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що звернення позивача розглянуте відповідачем в порядку та строки передбачені законом, за результатами його розгляду позивачу надано відповідь, а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, в ході розгляду справи судами встановлено, що відповідачем оскаржувані рішення від 09.09.1992р. та від 19.07.2005р. не приймалися, відповідач не був стороною в оскаржуваних договорах купівлі-продажу квартири від 22.09.1992р. та договору дарування від 06.04.1993р., а підстави для звернення відповідача до суду для захисту приватних інтересів позивача відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.03.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець