Справа № 201/16629/16-а (2-а/201/1160/2016)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2017 року справа № 201/16629/16-а (2-а/201/1160/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Центрального об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року у справі № 201/16629/16-а (2-а/201/1160/2016) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинитипевні дії, -

в с т а н о в и л а:

24 листопада 2016 року позивачка звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними щодо відмови в перерахунку пенсії; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу раніше призначеної пенсії державного службовця виходячи із 90% суми заробітної плати з урахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вийшла на пенсію державного службовця та перебуває на обліку в Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровська. 20 жовтня 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про приєднання до пенсійної справи Довідки управління державної казначейської служби України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про заробітну плату, та здійснити перерахунок пенсії у звязку з підвищенням розміру заробітної плати, на що отримала відмову. Зазначену відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує її конституційні права.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року позовні вимоги позивачки до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови позивачки в перерахунку раніше призначеної пенсії. Зобовязано Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити позивачки перерахунок та виплату з урахуванням проведених виплат з 20 жовтня 2016 року пенсії державного службовця, виходячи із 90% суми заробітної плати з урахуванням підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» згідно заявленої довідки Управління Державної казначейської служби України Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року № 01-79/5574. В задоволенні позовних в іншій частині відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено ОСОБА_1 24 липня 2002 року призначена пенсія відповідно до ЗУ «Про державну службу» та позивач як пенсіонер перебуває на обліку в Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, розмір її пенсії становить 90% від заробітної плати.

20 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 22 липня 2016 року № 01-79/574 Управління Державної казначейської служби в Кіровському районі м. Дніпропетровська.

Листом від 28 жовтня 2016 року відповідач відмовив позивачу в здійсненні перерахунку пенсії.

Рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії обґрунтовано тим, що п.5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус судів, Про статус народного депутата України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про Національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії державного службовця у звязку із збільшенням з 01.12.2015 року посадового окладу працюючим державним службовцям є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 37-1 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-XII (в редакції, яка діяла на час призначення позивачу пенсії) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України №76-VIII від 28 грудня 2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України Про державну службу викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України Про державну службу, визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Отже, вказана норма права передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити й те, що форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04.09.2013 року, виключено згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 4 липня 2016 року №15-2, яка набрала законної сили 02.09.2016 року.

Таким чином, з 01 грудня 2015 року, такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям законодавством визначено не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії (02.09.2016 року) набрав чинності Закон України Про державну службу №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Згідно з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Відповідно до ст. 90 Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В свою чергу, Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

З огляду на наведене, колегія суддів зробила висновок, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача були відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії позивачу через збільшення заробітної плати працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року, у зв'язку з чим відмова Центрального об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську є обґрунтованою та правомірною.

Щодо доводів позивача про звуження відповідачем його законних та конституційних прав на перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В статті ж 64 закріплено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний Суд України у п. 2.1 Рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення, в тому числі, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92), визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98).

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права.

Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України) обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Керуючись пунктами 3 частини 1 статті 198, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року у справі № 201/16629/16-а (2-а/201/1160/2016) скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: Д.В. Чепурнов