Справа № 804/5073/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 р. Справа № 804/5073/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Гончарової Ірини Анатоліївни, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, стягнення недоотриманого заробітку,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 171-к від 26.05.2016 про нарахування заробітної плати начальнику відділу оцінки та списання державного майна ОСОБА_1 по середньому розрахунку з 1 травня 2016 року;
- зобовязати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області встановити ОСОБА_1 6 ранг державного службовця; стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату за період з 01 травня 2016 року до 01 серпня 2016 року включно у розмірі 9179,84 грн., недоотриману компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2370,18 грн., недоотриману вихідну допомогу при звільненні по скороченню у розмірі 4874,68 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що наказом начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області ОСОБА_2 № 171-К від 26.05.2016 позивачу встановлено нарахування заробітної плати по середньому розрахунку за попередні відпрацьовані місяці з 01 травня 2016 року та всупереч вимогам Закону України «Про державну службу», який вступив у дію 01.05.2016, ОСОБА_1 не було підвищено оклад та не переглядався ранг державного службовця, у звязку з чим у період з 01.05.2016 по 01.08.2016 (звільнено з посади наказом № 223-К від 01.08.2016) позивачем отримувалася заробітна плата у меншому розмірі, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні також обраховано у меншому розмірі.
Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи здійснювати без її участі.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що на виконання наказу Фонду державного майна України «Про затвердження штатної чисельності працівників регіональних відділень Фонду державного майна України» № 137-р від 01.09.2015 та наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області «Про введення в дію організаційно-штатної структури та штатного розпису Регіонального відділення на 2015 рік» у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області відбулося скорочення штату працівників на 44 відсотки. У листопаді 2015 року ОСОБА_1 була повідомлена про виведення відділу, який вона очолювала із штатного розпису та скорочення посади, яку займає.
Також відповідач зазначив, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 172-К від 27.05.2015 з 01.05.2016 введено в дію організаційно-штатну структуру та штатний розпис на 2016 рік, при цьому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 28.02.2002 оплата праці працівників здійснюється відповідно до штатного розпису, а тому законних підстав для нарахування ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» немає, адже займана нею посада відсутня у штатному розписі, а тому наказом відповідача № 171-К від 26.05.2016 «Про оплату праці ОСОБА_1О.» останній встановлено оплату праці у розмірі середнього заробітку.
Представник відповідача про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та наявність клопотання від сторін про розгляд справи в письмовому провадженні, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
При цьому, у звязку зі скороченням посади, на якій працювала ОСОБА_1 наказом відповідача № 171-К від 26.05.2016 «Про оплату праці ОСОБА_1О.» останній встановлено оплату праці у розмірі середнього заробітку.
Згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 223-К від 01.08.2016 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу оцінки та списання державного майна з 01 серпня 2016 року у звязку із скороченням чисельності штату за п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно зі ст. 21 цього Закону працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами (стаття 22 Закону України «Про оплату праці»).
Вказана норма також кореспондуються з приписами статті 97 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Також згідно зі статтею 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Таким чином, враховуючи, що у період з 10 лютого 2015 року по 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу оцінки та списання державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, жодних наказів про переміщення позивача на іншу посаду чи переведення на іншу роботу відповідачем не приймалося, нарахування та виплата заробітної плати позивача повинна була здійснюватися у розмірі, визначеному чинним законодавством незалежно від того чи підлягала скороченню зазначена посада.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені в Законі України «Про державну службу», який набрав чинності 01.05.2016.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 цього Закону заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).
Частиною 5 цієї статті Закону визначено, що скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.
Схема посадових окладів на посадах державної служби визначається щороку Кабінетом Міністрів України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на наступний рік з урахуванням юрисдикції державних органів, а також виходячи з того, що мінімальний розмір посадового окладу групи 1 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, становить не більше семи мінімальних розмірів посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення (ч. 3 ст. 51 Закону України «Про державну службу»).
Згідно зі схемою посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» № 292 від 06.04.2016, розмір посадового окладу начальника відділу у складі департаменту, самостійного управління становить 4308,00 грн.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахункових листів ОСОБА_1, та не заперечується сторонами, посадовий оклад останньої у період травень-серпень 2016 року становив 1994,00 грн.
Враховуючи, що у відповідача не було жодних законних підстав нараховувати заробітну плату у розмірі меншому ніж визначено Законом України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» № 292 від 06.04.2016, суд доходить висновку про незаконність наказу № 171-К від 26.05.2016 «Про оплату праці ОСОБА_1О.», а тому останній підлягає скасуванню.
Також, відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 не було присвоєно ранг державного службовця, що відповідає займаній категорії посади.
Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 39 Закону України «Про державну службу» присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А», - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б», - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В», - 6, 7, 8, 9 ранг.
Ранги державним службовцям присвоює суб'єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про державну службу» посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.
Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади: Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів та їх заступників; голів місцевих державних адміністрацій; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 2) категорія «Б» - посади: керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 3) категорія «В» - інші посади державної служби, не віднесені до категорій «А» і «Б».
ОСОБА_1 у період з травня по серпень 2016 року займала посаду начальника відділу оцінки та списання державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, відповідно останній повинен був бути присвоєний 6 ранг державного службовця.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» № 292 від 06.04.2016, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців, а саме за 6 ранг становить 500,00 грн.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, вказана набавка не виплачувалася ОСОБА_1, що свідчить про порушення відповідачем вимог чинного законодавства.
Також суд зазначає, що згідно з положеннями статті 87 Закону України «Про державну службу» у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті (скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі) державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.
Враховуючи, що вихідна допомога при звільненні ОСОБА_1 була виплачена виходячи з розрахунку середньої місячної заробітної плати у меншому розмірі ніж передбачено чинним законодавством,остання підлягає перерахунку та виплаті в повному обсязі.
Доводи відповідача щодо виконання позивачем своїх посадових обовязків не в повному обсязі, а також те, що вона не приймала участі у щотижневих нарадах жодним чином не спростовує незаконності дій відповідача в частині зменшення гарантованого законом розмірі заробітної плати державного службовця.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, стягнення недотриманого заробітку - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 171-к від 26.05.2016 про нарахування заробітної плати начальнику відділу оцінки та списання державного майна ОСОБА_1 по середньому розрахунку з 1 травня 2016 року.
Зобовязати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області встановити ОСОБА_1 6 ранг державного службовця.
Зобовязати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 травня 2016 року до 01 серпня 2016 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні по скороченню у розмірі встановленому Законом України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» № 292 від 06.04.2016.
У задовленні позову в іншій частині відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції з одночасним її направленням до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_3