Справа № 813/2823/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Львів № 876/429/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника відповідача: Ватуляка М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Сяйво» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2016р. у справі № 813/2823/16 за позовом Львівського комунального підприємства «Сяйво» до Головного управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

18.08.2016 р. позивач Львівське комунальне підприємство «Сяйво» звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування постанов про накладення штрафу № 8-0124 та № 8-0123 від 07.06.2016 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2016р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Львівське комунальне підприємство «Сяйво» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права

Апелянт просить суд, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2016р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Представник відповідача Ватуляк М.Р. в судовому засідання просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З 18.05.2016 по 20.05.2016 р. головним держаним інспектором Головного управління Державної служби з питань праці Палюх Я.С. проведена позапланова перевірка додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування Львівського комунального підприємства «Сяйво».

За результатами перевірки контролюючим органом винесено припис на усунення виявлених порушень № 13-01-029/0728-0516 та складено протокол № 13/01/020/0244 про вчинення директором підприємства ОСОБА_4 адміністративного правопорушення за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Актом перевірки № 8 від 20.05.2016 року Головного управління Державної служби з питань праці встановлено порушення Львівським комунальним підприємством «Сяйво» вимог ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», ч.1 та ч.2 ст.115 КЗпП України, ч 4 ст. 115 КЗпП України, ч.1 ст.116 КЗпП України, ч.1 ст.117 КЗпП, ч.1 ст.21 Закону України «Про відпустки».

Зауваження до акту перевірки відсутні, акт перевірки підписано та один примірник вручено директору ОСОБА_4

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено постанови про накладення штрафу в розмірі 1450 та 4350 грн. на Львівське комунальне підприємство «Сяйво». Оскаржувані постанови про накладення штрафу - це фінансові санкції за виявлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства про працю згідно ст. 265 КЗпП України.

Підставою винесення оскаржених постанов є висновки контролюючого органу складені за результатами перевірки, якою встановлено порушення позивачем -

- ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», ч.1 та ч.2 ст.115 КЗпП України виплата заробітної плати працівникам менше двох разів на місяць та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а саме: виплата заробітної плати працівникам за березень 2016 року здійснено 15.04.2016 та 25.04.2016, виплата заробітної плати за квітень 2016 року частково проведено 16.05.2016 (розрахункова відомість рахунок №661 додається);

- порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП - при звільненні працівників виплата всіх сум, що належить їм від Підприємства, не проводиться в день звільнення, а саме, ОСОБА_5 звільнений з роботи з 29.03.2016 згідно наказу №35-к від 29.03.2016, проте, виплата всіх належних коштів проведена 15.04.2016 та 22.04,2016 згідно відомості розподілу заробітної плати від 15.04.2016 та 22.04.2016; ОСОБА_6 звільненій з роботи з 19.04.2016 згідно наказу №40-к від 19.04.2016, проте виплата всіх належних йому при звільненні коштів проведена 16,05.2016 згідно відомості розподілу заробітної плати від 16.04.2016;

- порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП - у разі невиплати з вини роботодавця в день звільнення всіх коштів належних працівникам від Підприємства, не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, саме: ОСОБА_5 звільненому 29.03.2016 наказ №35-к від 29.03.2016 виплата всіх належних коштів проведена 15.04.2016 та 22.04.2016; ОСОБА_6 звільненій 19.04.2016 наказ №40-к від 19.04.2016 виплата всіх належних коштів проведена 16.05.2016 відомість розподілу заробітної плати від 16.05.2016. Проте, станом на день проведення перевірки (20.05.2016 року) працівникам не зараховано та невиплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

- порушення вимог ч. 1 ст.21 Закону України «Про відпустки» та ч.4 ст. 115 КЗпП України - заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки не виплачується за три дні до її початку, а саме, ОСОБА_7 надано відпустку з 01.03.2016 наказ №26-к від 01.03.2016, проте оплата часу щорічної основної відпустки проведена 15.04.2016 та 25.04.2016 згідно відомостей розподілу заробітної плати від 15.04.2016 та 25.04.2016; ОСОБА_8 надано відпустку з 03.03.2016 наказ №29/1 к від 03.03.2016, виплата заробітної плати за весь час відпустки проведена 15.04.2016 та 25.04.2016 згідно відомості розподілу заробітної плати від 15.04.2016 та 25.04.2016.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема:

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівниками, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абз. 2-5 ч.2 цієї статті - розмірі мінімальної заробітної плати.

Із змісту апеляційної скарги видно, що апелянт не оспорює зміст порушень за які винесені оскаржувані постанови.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що порушення вищевказаних вимог законодавства про працю на підприємстві зумовлено тим що підприємство не є бюджетною установою та немає планових надходжень бюджетних коштів для здійснення діяльності не є підставою для його звільнення від відповідальності яка передбачена ст. 265 КЗпП України.

Згідно з ст. 259 КЗпП України нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» врегульоване питання накладення штрафів.

Згідно з п. 2 вказаного Порядку штрафи накладаються на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законом та Конституцією України оскільки, під час проведення позапланової перевірки на підставі отриманих документів від позивача встановив факт правопорушення, склав акт та правомірно прийняв оскаржені постанови про накладення штрафу.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що вчасно отримати працівниками підприємства виплати по заробітній платі та інші виплати є гарантоване трудовим законодавством та Конституцією України право, що повинно захищатись державою. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати чи інших виплати працівниками не можуть бути поставлені в залежності від здійснення інших платежів, їх черговості чи будь-яких інших обставин.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Сяйво» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2016р. у справі за № 813/2823/16 - без змін.

Стягнути із Львівського комунального підприємства «Сяйво» на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 137 (сто тридцять сім) грн 80 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя Р.М. Гулид

Суддя Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 03.04.2017 року.