Справа № 810/1721/16
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року 810/1721/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Овостар" до Київської митниці ДФС про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Овостар" (далі позивач, Товариство) з позовом до Київської митниці ДФС (далі відповідач, Митниця), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 25.11.2015 №125130005/2015/610135/2 (далі оскаржуване рішення).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та пояснив, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту), заявив цей показник у деклараціях митної вартості, до яких додав документи, що її підтверджують, згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, відповідач не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, протиправно прийняв оскаржувані рішення. Вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави вимагати (пропонувати) подання додаткових документів, не приймати митну декларацію, відмовляти у митному оформленні товару та приймати рішення про коригування митної вартості товарів. У звязку із зазначеним, просить суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що під час здійснення митного контролю у Митниці виникли сумніви щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення документів, оскільки ці документи містили розбіжності та не містили всі складові митної вартості, внаслідок чого визначення митної вартості імпортованого Товариством товару за шостим (резервним) методом вважає законним. У звязку з вищевикладеним вважає, що оскаржуване рішення є правомірними, винесене Митницею з дотриманням вимог чинного законодавства, крім цього підстави, які стали причиною відмови в митному оформленні, є цілком обґрунтованими.

6 грудня 2016 року Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Згідно із спеціальним витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №219696681 від 27.05.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Овостар" зареєстроване як юридична особа з 31.07.2002.

Відповідно до зовнішньоекономічного Контракту №UA-005-2013 від 28.03.2013 та Додатків до нього: №1 від 03.12.2013; №2 від 20.12.2013; №3 від 26.12.2014 p., (надалі - Контракт), укладених між позивачем (Покупець) та DSM Nutritional Products Sp. Z о.о. (ОСОБА_1) (Продавець), предметом контракту є зобовязання Продавця передати у власність, а Покупця прийняти та оплатити Премікси, Вітаміни, Вітамінні суміші, Кормові добавки (далі Товар), партіями, що визначені в Специфікаціях, які є невідємною частиною цього Контракту.

Для митного оформлення товару, який імпортувався на митну територію України на виконання умов контракту, Товариством 25.11.2015 до Митниці була подана митна декларація №125130005.2015.550263 від 25.11.2015 та долучені до неї документи: Контракт UА-005-2013 від 28.03.2013; Доповнення до контракту №1 від 03.12.2013; Доповнення до контракту №2 від 20.12.2013; Доповнення до контракту №3 від 24.12.2014; Специфікація №100 від 11.11.2015; Контракт між виробником та продавцем UА-005-2013 від 28.03.2013; Інвойс НОМЕР_1 від 19.11.2015; Інвойс НОМЕР_2 від 19.11.2015; СМR 5488992 від 20.11.2015; Книжка МДП від 19.11.2015; Прайс-лист б/н 13.10.2015; Експертний висновок Ц-676 від 13.10.2015; Експертний висновок Ц-896 від 24.11.2015; Пакувальний лист б/н від 19.11.2015; Ветеринарні свідоцтва ЄРД 00 №201384 від 25.11.2015; Санітарно-епідеміологічний контроль №2730 від 20.11.2015; Екологічний контроль 2730 від 20.11.2015; Фітосанітарний контроль 2730 від 20.11.2015; Лист повідомлення, що товар не призначений для продажу ОВ-24/11/15-1 від 24.11.2015; Ветеринарний сертифікат 1438/0600335/2015 від 20.11.2015; Відомості про включення товарів до державного реєстру ветеринарних препаратів, кормових добавок, преміксів та готових кормів: №АА-02246-04-11 від 06.04.2011, №АА-03825-04-12 від 16.10.2012, №АА-03826-04-12 від 16.10.2012, №АА-05808-04-15 від 10.06.2015; Сертифікат походження товару PL/MF/ АК 0467883 від 20.11.2015; Сертифікат аналізу 20.07.2015; Сертифікат аналізу 12.10.2015; Сертифікат аналізу 05.11.2015; Сертифікат якості 18.11.2015; Копія митної декларації країни відправлення 15PL445010E0457169 від 20.11.2015.

Під час митного контролю у посадової особи митного органу виникли сумніви стосовно заявленої митної вартості, оскільки у наданих декларантом до митного оформлення для підтвердження митної вартості товару документах містились розбіжності, а саме: відповідно до пункту 2.1 зовнішньоекономічного контракту умови поставки CIP м. Київ,(Інкотермс-2010), однак до митної декларації позивачем не було надано жодних страхових документів. Окрім того, відповідачем зауважено, що наданий декларантом прайс-лист надано виключно Товариству, тобто має субєктивну спрямованість. Виробником товару є завод "Адіссео Комментрі Монтлукон", а продавець - DSM Nutritional Products SP. z o.o. (ОСОБА_1). Наданий до митного оформлення товару висновок Київської ТПП від 24.11.2015 №Ц-896 також не містив достовірної та обєктивної інформації про заявлену митну вартість.

У звязку із чим, електронним повідомленням від 25.11.2015 позивачу було запропоновано подати додаткові документи, визначені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів.

На вимогу митного органу позивачем направлено лист вих №ОВ-25/11/15-1 від 25.12.2015, в якому, зважаючи на те, що підготовка додаткових документів займе тривалий час, а кормові добавки, що імпортуються, необхідні для використання підприємством, висловлено прохання прийняти рішення без урахування термінів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України.

У звязку із вищеописаними розбіжностями в поданих позивачем до митного оформлення документах, а також тим, що ним не було надано додатково затребуваних документів, відповідачем відмовлено у митному оформленні відповідного товару за заявленою позивачем митною вартістю та прийнято оскаржуване рішення, яким вартість товару визначена на основі методу за ціною договору щодо ідентичних товарів (відповідно до наявної в митного органу інформації).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним та необґрунтованим, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МК).

Згідно з статтею 49 МК, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень статей 50, 52 МК, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 Кодексу.

Частиною першою статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК, митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 вказаного Кодексу, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами десятою - дванадцятою статті 264 МК передбачено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною першою статті 55 цього МК встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У статті 57 вказаного Кодексу закріплені правила застосування методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Згідно частини першої цієї статті, митна вартість визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами частин другої пятої статті 57 МК встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена частиною другою статті 58 МК. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз вказаних норми свідчить на користь висновку, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обовязок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд відхиляє посилання митного органу, як на підстави для витребування у позивача додаткових документів, на те, що наданий декларантом прайс-лист надано виключно Товариству, тобто має субєктивну спрямованість, виробником товару є завод "Адіссео Комментрі Монтлукон", а продавець - DSM Nutritional Products SP. z o.o. (ОСОБА_1), а також, наданий до митного оформлення товару висновок Київської ТПП від 24.11.2015 №Ц-896 також не містив достовірної та обєктивної інформації про заявлену митну вартість, адже, відповідно до положень митного законодавства орган доходів і зборів вправі затребувати додаткові документи у декларанта лише у разі виявлення невідповідності у документах, визначених частиною другою статті 53 МК, а прейскуранти чи прайс-листи виробника не відносяться до перелічених у приведеній нормі документів.

До того ж, вказана у зазначених прайс-листі та висновку Київської ТПП від 24.11.2015 №Ц-896 вартість товару, що імпортувався, повністю відповідає тій, що визначена позивачем у декларації та підтверджується відповідним інвойсом. Відтак, дані указані в прайс-листі, який хоч і не виданий безпосередньо виробником товару, повністю відповідають задекларованій позивачем вартості. Тобто, прайс-лист не містить розбіжностей із іншими, наданими позивачем документами, в частині ціни товару, що підлягає сплаті постачальнику.

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини сьомої статті 55 МК, задекларований позивачем товар було випущено у вільний обіг, і відповідно до прав та в межах строків, передбачених частиною восьмою приведеної норми, позивач надав органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Серед іншого, позивачем було надано додаткову угоду №7 від 19 листопада 2015 року до контракту №UA-005-2013 від 28 березня 2013 року, якою сторони угоди домовились про внесення змін до контракту в частині умов поставки, відповідно до яких товар постачається на умовах CIP-Київ.

Тобто, в установленому порядку позивачем подано митному органу документи, що свідчать про відсутність виявлених під час митного оформлення товару розбіжностей в умовах поставки товару.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у відповідача не було законних підстав для витребування у позивача (декларанта) додаткових документів при виконанні відповідних митних формальностей. Адже, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено існування у поданих позивачем до митного оформлення документах ознак підробки, розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів та відомостях щодо ціни, яка підлягає сплаті за ці товари.

Так, під час розгляду даної справи митний орган не спростував належними і допустимими доказами дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів обєктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Слід зазначити, що умовами зовнішньоекономічного контракту передбачено страхування вантажу. Однак, умовами даного договору не передбачено обовязку покупця здійснювати страхування. Відповідно до правил інтерпретації умов міжнародної поставки CIP (Інкотермс - 2010) обовязок щодо страхування товару покладено на постачальника. При цьому, умови контракту №UA-005-2013 від 28.03.2013 не передбачають обовязку постачальника надавати покупцю будь-які страхові документи.

За таких обставин, оскільки умовами вищевказаного договору обовязок страхування товару покладено саме на постачальника, не передбачається понесення позивачем будь-яких страхових витрат, і жодні документи не підтверджують зворотного, суд приходить до висновку, що позивачем не було понесено витрат на страхування товарів, а тому, не допущено порушень правил частини десятої статті 58 МК, в частині визначення митної вартості імпортованого товару (її складових).

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що надавались позивачем до Митниці, суд дійшов висновку, що такі у сукупності чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

З огляду на викладені обставини та приведені норми, суд вважає, що відповідачем не доведено неможливості застосування заявленого позивачем методу визначення митної вартості за ціною договору, а відтак, і правомірності відмови у прийнятті митної декларації позивача та у митному оформленні (випуску) товарів за заявленою останнім митною вартістю, а також прийнятті оскаржуваного рішення про коригування їх митної вартості. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений ним судовий збір в розмірі 1378,00 грн., підлягає присудженню на користь Товариства за рахунок бюджетних асигнувань Митниці.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 25.11.2015 №125130005/2015/610135/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Овостар" (ідентифікаційний код 32086437) судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.