Справа № 136/429/17
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/429/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"10" квітня 2017 р.

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Липовецького ВП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серії БР № 353541 від 11.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його таким.

11.03.2017 року постановою серії БР № 353541 у справі про адміністративне правопорушення на нього, ОСОБА_1, відповідачем було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у звязку із тим, що 11.03.2017 року о 12 год. 40 хв., він, ОСОБА_1, керував автомобілем марки ВАЗ-2121, державний номер НОМЕР_1, без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.9.8 ПДР.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, посадовою особою субєкта владних повноважень було грубо порушено норми процесуального права, зокрема проігноровано стадію розгляду справи, позбавлено його права на захист, тощо. Крім того, посадовою особою субєкта владних повноважень порушено норми матеріального права та не враховано, що відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП настає у разі порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, у той же час його притягнуто до відповідальності за порушення п.9.8. ПДР, відповідно до якого з 1 жовтня по 1 травня водії всіх транспортних засобів при русі поза населеними пунктами повинні включати денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції авто - ближнє світло фар, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП в його діях.

Позивач в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, долучив до заяви у якості доказу відеодиск.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, - в судове засідання не з'явився, поважності причин своєї неявки не підтвердив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив.

Ураховуючи те, що позивач використав надане йому ч.4 ст.122 КАС України право заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, отож в силу до ч.4 ст.128 КАС України, вважає за можливе розгляд справи не відкладати і справу вирішити на підставі наявних у ній доказів, оскільки вважає, що немає перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні та відсутня потреба заслухати свідка чи експерта.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке.

11.03.2017 року інспектором СРПП №1 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вказаного рішення, 11.03.2017 року о 12:40 годині поза населеним пунктом на автошляху Зозів Липовець, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2121»№ державний номерний знак НОМЕР_2, у якого не були увімкнені фари ближнього світла чи денні ходові вогні, чим порушив п.9.8. ПДР.

Позивач, не погодившись із рішенням посадової особи субєкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом.

Вказане рішення перевірялось судом на предмет дотримання при його ухваленні правомірної адміністративної поведінки посадової особи субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене кореспондується із ст.8 Закону України «Про національну поліцію» (далі Закону).

Відповідно до вимог ст.7 Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Вказані норми є гарантією забезпечення довіри народу до утворених органів поліції, як представників державної влади.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з цим Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Статтею 213 КУпАП, передбачено, що органи національної поліції віднесені до органів уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення.

У відповідності до вимог ст.222 КУпАП саме до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ за порушення ПДР, у тому числі, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП.

З прийняттям Закону України «Про національну поліцію» законодавець вніс зміни до КУпАП, виклавши ст.258 КУпАП в новій редакції, надавши право Національній поліції не складати протоколи за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак жодним чином не відмінив положення щодо розгляду справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст.248 Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

У відповідності до вимог ст.249 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито.

Порядок розгляду справи визначений ст.278 КУпАП, а ст.280 КУпАП передбачено, які обставини підлягають зясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 268 Кодексу визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з моменту порушення адміністративного провадження і до виконання рішення у такій справі, тобто усіх стадій адміністративного провадження у справі.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких гарантована державою та можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення, стадією розгляду відповідної справи по суті та винесенням постанови існуватиме певний часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності, надання можливості зібрати необхідні документи та матеріали в підтвердження характеризуючи даних на особу, обставин, що помякшують та обтяжують його відповідальність, тощо.

Крім цього, ст.59 Основного закону України, особі гарантовано право на правову допомогу.

Ухвалою суду від 21.03.2017 року відповідачеві було запропоновано надати усі наявні у нього докази, що були ним взяті до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення, однак у визначений судом строк жодних заперечень чи документів в адресу суду відповідачем не було направлено, отож твердження позивача щодо недотримання посадовою особою вимог ст.248, 249, 278, 279, 280 КУпАП, які регулюють порядок розгляду справи та порушення його права на захист не спростовані.

Що ж стосується самого правопорушення, то варто вказати на таке.

Позивача притягнуто до відповідальності за порушення п.9.8 ПДР.

Відповідно до п.9.8. Правил дорожнього руху, з 1 жовтня по 1 травня водії всіх транспортних засобів при русі поза населеними пунктами повинні включати денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції авто - ближнє світло фар.

Згідно з п. 9.1 (г) ПДР - увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом.

Відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, несуть водії за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Наведене свідчить, що в даному випадку підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, тобто за ч.2 ст.122 КУпАП у відповідача не було. Невикористання ближнього світла фар як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами слід розцінювати тільки у випадках, коли водії їдуть без ввімкнених фар у темний час доби або в умовах недостатньої видимості до цього їх чітко зобовязує п. 19 ПДР.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.

Зважаючи на те, що відповідачем жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішеня не було надано, а доводи позивача не спросотовані, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення посадової особи субєкта владних повноважень прийняте не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; без дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; без урахуванням прав особи на захист.

За таких обставин, оспорювану постанову слід визнати протиправною та скасувати, оскільки завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року N 1395, ст. ст. 2, 6, 9, 11, 14, 71, 158, 159, 160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 9, 122 ч.1, 222, 251, 252, 257, 258, 268, 276, 280, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БР №353541 від 11.03.2017 року винесену інспектором СРПП №1 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

На постанову може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови суду, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя:ОСОБА_3