Справа № 465/7057/16-а
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.04.2017 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі- Цунівській А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, суд

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження. Позов мотивує тим, що 30.11.2016 року складено постанову АР №554041 про те, що вона 30.11.2016 року о 22:23 год., керувала автомобілем НОМЕР_1 по вул. Кн.Ольги, 108 у м.Львові не маючи при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу чим порушила п.2.1б ПДР України. Покликається на те, що дата складення постанови є невірною, зокрема зазначено 30.11.2016 року, натомість фактично була складена 01.12.2016 року, а також спірна постанова містить неточні дані про особу позивача. Відтак, вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

В судове засідання позивач та її представник не зявились, однак остання подала до суду клопотання, в якому просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримала повністю та просить такий задовольнити.

Представник відповідача УПП у м.Львові та відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, причин неприбуття не повідомили. Разом з тим, 21.02.2017 року представник відповідача УПП у м.Львові направив клопотання, в якому просить справу розглянути у його відсутності, позов заперечили повністю та просить у задоволенні такого відмовити. Оскільки відповідно до п.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_4 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №554041 від 30.11.2016 року відносно ОСОБА_2 та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП із застосуванням до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами. Отже, на підставі вказаних доказів неможливо встановити наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.126 КпАП України, правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачене накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вищезазначеного випливає, що у разі відсутності у субєкта, який керує транспортним засобом, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до п.2.1б Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, та згідно з пп. п.2.4а Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції пред'явити такий для перевірки.

Відповідно до п.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», в редакції чинній на момент вчинення правопорушення, водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП підтверджується наданим представником управління патрульної поліції у м. Львові відеозаписом, із якого вбачається, що права та обовязки позивачці та в подальшому складення постанови відбулось 30.11.2016 року о 23:40 год., що у свою чергу спростовує твердження позивачки щодо невірної дати складення оскаржуваної постанови.

Крім того, із наданої представником відповідача копії постанови про адміністративне правопорушення АР №554041 від 30.11.2016 року, зокрема у графі «4» вірно зазначено дату народження позивача, а саме 27.04.1972 року, а відтак покликання останньої на помилку у субєкті правопорушення не заслуговує на увагу.

Між тим, позивач та її представник не надали суду жодних доказів, якій й не здобуті судом, щодо відмови інспектором Мотичаком Р.І. позивачу у забезпеченні участі адвоката у розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

З наведеного суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП повністю доведений в суді, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності АР №554041 від 30.11.2016 року є законною та обґрунтованою.

Крім того, відмовляючи у скасуванні постанови в справі про адміністративне правопорушення АР №554041 від 30.11.2016 року, відсутні й підстави для закриття провадження по справі, при цьому відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст..ст. 247, 251, 252, 287 - 293, ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 6, 17, 18, 19, 100, 104, 126, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Суддя Марків Ю.С.