Справа № 816/1646/16
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р.Справа № 816/1646/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. по справі № 816/1646/16

за позовом ОСОБА_1

до Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області

про встановлення відсутності компетенції, визнання протиправними (незаконними) рішень та дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства України у Полтавській області, в якому просила:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) у Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області без проведення у встановленому законом порядку перевірки зазначати про те, що згідно інформації наданої ОСОБА_2 та Ланнівською селищною радою, рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради 5 скликання від 25 вересня 2008 року про передачу позивачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 прийнято з порушенням статей 79, 89, 120 Земельного кодексу України, а також про те, що за результатами розгляду інформації, наданої Ланнівською селищною радою, встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного жилого будинку по АДРЕСА_1 передана ОСОБА_1 згідно рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради 5 скликання від 25 вересня 2008 року, яке прийняте з порушенням вимог статей 79, 89, 120 Земельного кодексу України;

- визнати протиправними (незаконними) рішення: повідомити ОСОБА_2 про те, що згідно інформації наданої ОСОБА_2 та Ланнівською селищною радою, рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради 5 скликання від 25 вересня 2008 року про передачу позивачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 прийнято з порушенням статей 79, 89, 120 Земельного кодексу України (викладено у листі від 16.12.2015 за вих. №с-01-20/139); повідомити Державній інспекції сільського господарства України про те, що за результатами розгляду інформації, наданої Ланнівською селищною радою, встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного жилого будинку по АДРЕСА_1 передана ОСОБА_1 згідно рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради 5 скликання від 25 вересня 2008 року, яке прийняте з порушенням вимог статей 79, 89, 120 Земельного кодексу України (викладено у листі від 16.12.2015 за вих. с 01-14/2421);

- визнати протиправними (незаконними) дії: щодо повідомлення ОСОБА_2 про те, що згідно інформації наданої ОСОБА_2 та Ланнівською селищною радою, рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради 5 скликання від 25 вересня 2008 року про передачу позивачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 прийнято з порушенням статей 79, 89, 120 Земельного кодексу України (викладено у листі від 16.12.2015 за вих. №с-01-20/139); щодо повідомлення Державній інспекції сільського господарства України про те, що за результатами розгляду інформації, наданої Ланнівською селищною радою, встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного жилого будинку по АДРЕСА_1 передана ОСОБА_1 згідно рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради 5 скликання від 25 вересня 2008 року, яке прийняте з порушенням вимог статей 79, 89, 120 Земельного кодексу України (викладено у листі від 16.12.2015 за вих. с 01-14/2421).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. в задоволені зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення його адміністративного позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в порушення статей 2,161,163 КАС України судом першої інстанції: не зазначено мотиви та яким законом передбачено, що спірні повідомлення та дії відповідача самі по собі не впливають на наявні у позивача права та не створюють для нього додаткових обов'язків; не враховано, що відповідач порушив інтереси позивача, що обов'язок доказування належить відповідачу, що рішення Апеляційного суду Полтавської області не має істотного значення для вирішення даної справи, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статей 161,163 КАС України.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, листом Держсільгоспінспекції України від 26.10.2015 року №033-6-9/1437 до Держсільгоспінспекції в Полтавській області направлена заява ОСОБА_2 для розгляду та вжиття відповідних заходів.

У зв'язку з розглядом вказаної заяви відповідач направив листи від 11 листопада 2015 року до Ланнівської сільської ради Карлівського району №01-14/2155 та заявнику ОСОБА_2 №С-01-20/139 про надання матеріалів самоврядного контролю, які необхідні для проведення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель по питанню, викладеному у зверненні ОСОБА_2

Окрім того, Держсільгоспінспекція в Полтавській області в клопотаннях від 07.12.2015 року №163 та №162 просила ОСОБА_1 та Ланнівську сільську раду Карлівського району надати інформацію, документи та матеріали, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель.

Листами від 16.12.2015 за вих. №с-01-20/139 відповідач повідомив Державну інспекцію сільського господарства України та ОСОБА_2, що за результатами розгляду наданих матеріалів встановлено порушення статей 79,89,120 Земельного кодексу України при передачі у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та роз'яснено ОСОБА_2, що вирішення земельного спору можливо виключно в судовому порядку.

Не погоджуючись з діями відповідача та зі змістом вказаних листів, позивач звернулася до суду з даними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах свої повноважень, а інформація, викладена відповідачем у вказаних листах, не порушує права чи законні інтереси позивача, оскільки зазначені листи не породжують для позивача жодних правових наслідків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Статтею 19 Закону України «Про охорону земель» також передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з п.п. 1-3 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 770 від 23 грудня 2011 року, Державна інспекція сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держсільгоспінспекція) є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України та їй підпорядковується.

Держсільгоспінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства, його першого заступника та заступника, наказами Державної інспекції сільського господарства України, дорученнями Голови Державної інспекції сільського господарства України, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Основним завданням Держсільгоспінспекції є реалізація повноважень Державної інспекції сільського господарства України у межах відповідної території.

Відповідно до пп. 4.1 п. 4 вказаного Положення, Держсільгоспінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль): а) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; виконанням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов'язаних із порушенням ґрунтового покриву, своєчасним проведенням рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених проектом рекультивації земель; дотриманням вимог земельного законодавства при набутті права власності на земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, міни, дарування, застави та іншими цивільно-правовими угодами; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням правил, установленого режиму експлуатації протиерозійних, гідротехнічних споруд, збереженням захисних насаджень і межових знаків; проведенням землеустрою, виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням у дію об'єктів, які негативно впливають або можуть вплинути на стан земель; здійсненням заходів, передбачених проектами землеустрою щодо захисту земель від водної і вітрової ерозії, селів, підтоплення, заболочення, засолення, солонцювання, висушування, ущільнення та інших процесів, що призводять до погіршення стану земель, а також щодо недопущення власниками та користувачами земельних ділянок псування земель шляхом їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, заростання чагарниками, дрібноліссям та бур'янами; дотриманням строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов'язкового виконання заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Згідно з п. «а» «в» ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням. Одержання в установленому законодавством порядку від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, власників і користувачів, у тому числі орендарів земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації необхідної для виконання покладених на нього завдань.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання листа Держсільгоспінспекції України від 26.10.2015 року №033-6-9/1437, Держсільгоспінспекція в Полтавській області перевірила заяву ОСОБА_2 щодо дотримання вимог земельного законодавства при передачі у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки.

За результатами розгляду вказаної заяви та наданих матеріалів Держсільгоспінспекція в Полтавській області встановила порушення статей 79,89,120 Земельного кодексу України при передачі у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, про що листами від 16.12.2015 за вих. №с-01-20/139 повідомила Державну інспекцію сільського господарства України та ОСОБА_2

Зазначеним листом Держсільгоспінспекція в Полтавській області роз'яснила ОСОБА_2, що вирішення земельного спору можливо виключно в судовому порядку.

Враховуючи положення наведених вище нормативно-правових актів в контексті встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що на виконання листа Держсільгоспінспекції України від 26.10.2015 року №033-6-9/1437, Держсільгоспінспекція в Полтавській області провела перевірку заяви ОСОБА_2 в межах визначених законодавством компетенції та повноважень з підстав, передбачених діючим законодавством, а оформлення результатів перевірки у формі листа від 16.12.2015 за вих. №с-01-20/139 є по суті виконанням службовою особою своїх обов'язків і самі по собі висновки в листі не створюють жодних правових наслідків для позивача, а є лише відображенням фактичних дій посадової особи та її особистої думки.

Отже, оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо проведення перевірки, викладення у листі результатів перевірки та направлення вказаного листа Державній інспекції сільського господарства України та ОСОБА_2, може бути надана судом при вирішенні спору щодо дотриманням вимог земельного законодавства при набутті права на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Отже, об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004) зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оформлення відповідачем результатів перевірки у формі листа від 16.12.2015 за вих. №с-01-20/139 та надання зазначеної в листі інформації жодним чином не порушуються права чи законні інтереси позивача, оскільки, безпосередньо зазначений лист не зумовив жодних правових наслідків для позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2017р. по справі № 816/1646/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Яковенко М.М.