Справа № 823/460/17
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року справа № 823/460/17

м. Черкаси

15 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мишенка В.В.,

при секретарі - Гордієнку Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Канівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Канівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі-позивач) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі-відповідач), в якій позивач просить:

-визнати неправомірними дії щодо винесення постанови про стягнення коштів на витрати виконавчого провадження № 53201499 в сумі 67,36 грн.;

-скасувати постанову про стягнення з боржника коштів на витрати виконавчого провадження від 15.02.2017 у ВП № 53201499.

Представником позивача в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.02.2017 державним виконавцем винесена постанова про стягнення з управління коштів на витрати виконавчого провадження № 53201499. Представник наголошує, що п. 7 наказу Міністерства юстиції від 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження" затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження, зокрема те, що виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг. Отже, розмір витрат виконавчого провадження залежить від вчинених дій державним виконавцем з примусового виконання рішення та визначається на основі відповідних договорів про закупівлю товарів і послуг. При цьому витрати мають бути понесені державним виконавцем в результаті вчинення заходів з примусового виконання рішення в межах конкретного виконавчого провадження. В порушення зазначеного, державним виконавцем в оскаржуваній постанові не наведено доказів щодо понесення ним витрат на товари та послуги в розмірі визначеному згідно розрахунку витрат виконавчого провадження. Окрім того, представник просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях, однак в судове засідання не зявився, просивши розгляд справи здійснювати також без його участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 53201499 з примусового виконання виконавчого листа № 697/1711/16-а від 11.11.2016, що виданий Канівським міськрайонним судом про стягнення з Канівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області на користь держави судового збору в сумі 606,32 грн.

В межах даного виконавчого провадження понесено витрати, розрахунок яких наведено у постанові про стягнення витрат від 15.02.2017 у виконавчому провадженні № 53201499.

Судом також встановлено, що під час прийняття постанови, діяв наказ Міністерства юстиції України від 29.12.2016 № 3917/5 Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, відповідно до якого, установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

Окрім того, 24.02.2016 начальником Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 затверджено розрахунок витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Обґрунтованість розміру відповідних витрат встановлено саме у даному документі, в якому і містяться відомості про документи щодо закупівлі відповідних товарів та послуг.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 затверджено види та розмір витрат виконавчого провадження.

На підставі розрахунку Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2016 № 3917/5 Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, яким затверджено види та розмір витрат виконавчого провадження, - 11.01.2017 начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 затверджено розрахунок витрат на проведення виконавчих дій, що використовується у відділі.

Порядок стягнення витрат виконавчого провадження регулюється Законом України Про виконавче провадження (№ 1404-VІІІ) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України № 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з:

1)виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2)авансового внеску стягувача;

3)стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ч. 2, 3 ст. 42 Закону України № 1404-VIII, витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Частиною 4 ст. 42 Закону України № 1404-VIII встановлено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Пунктом 2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

В контексті положень п. 2 розділу VI Інструкції № 512/5 (в редакції, що діє з 05.10.2016) слід зазначити, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. В даному випадку, виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України № 1404-VIII, у зв'язку із повним фактичним виконанням судового рішення, а тому, державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 163, 181 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлений 04.04.2017