Справа № 288/1631/16-а
Суддя: Зайченко Є. О.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/1631/16-а
Провадження № 2-а/288/10/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді - Зайченко Є. О. ,

секретаря судового засідання Нечипоренко М.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня справу за адміністративним позовом Андрушівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до відділу примусового виконання судових рішень Управління ДВС ГТУЮ в Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Андрушівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі-Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання судових рішень Управління ДВС ГТУЮ в Житомирській області (далі- Відповідач) про визнання незаконним рішення державного виконавця.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги наступним: Попільнянський районний суд 25 лютого 2016 року виніс постанову по справі №288/204/16-а, якою визнав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області у відмові виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року, та зобовязав відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_2 пенсії, призначеної відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Дану постанову Попільнянського районного суду як зазначає Позивач, було виконано 07 липня 2016 року, було відновлено та виплачено пенсію ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року по 31 грудень 2015 року.

ОСОБА_2 не погоджуючись із даним виконанням судового рішення, вважає що постанова суду була виконана не в повному обсязі та звернулася до відділу примусового виконання судових рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції.

Головним державним виконавцем Сладь Т.П. 28 листопада 2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №288/204/16а, виданого Попільнянським районним судом 01 червня 2016 року, та надано строк 10 днів для добровільного виконання.

Андрушівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 22 грудня 2016 року отримало постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання судових рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_3 про накладення штрафу від 22 грудня 2016 року при примусовому виконанні виконавчого листа по справі №288/204/16-а, виданого Попільнянським районним судом Житомирської області 01 червня 2016 року.

Позивач вважає, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 про накладення штрафу винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права та просять: зупинити примусове виконання постанови про накладення штрафу від 22 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №52996157; - визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3.; - скасувати постанову про накладення штрафу від 22 грудня 2016 року; - присудити сплачений ПФУ судовий збір згідно платіжного доручення за рахунок бюджетних асигнувань управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Листом від 08 грудня 2016 року Андрушівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило Відділ примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Житомирській області про виконання зазначеного виконавчого листа ще 07 липня 2016 року та про здійсненя відновлення виплати пенсії ОСОБА_4 з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Також було повідомлено, що предметом позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі було припинення виплати пенсії на підставі Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 травня 2015 року №213-УІІІ, згідно якого тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України Про статус народного депутата України, Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Позивач зазначає, що даний закон, на який посилається суд у своєму рішенні, був обмежений в терміні дії і діяв до 31 грудня 2015 року.

24 грудня 2015 року був прийнятий Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №911-VIII, який набрав чинності 01 червня 2016 року, яким внесено зміни в статтю 85 Закону України Про пенсійне забезпечення:

виплата пенсії ( абзац третій) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II групи, інвалідів війни та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), які працюють на посадах та на умовах , передбачених законами України Про державну службу(3723-12), Про прокуратуру(1697-18, Про судоустрій і статус суддів(2453-17), призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачуються.

Згідно зазначеного Закону було винесено рішення від 11 травня 2016 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_2, як такій, що працює на посаді передбаченої Законом України „Про державну службу.

Позивач зазначає, що дане рішення ОСОБА_4 оскаржено не було, а тому вимогу виконати постанову Попільнянського районного суду починаючи з 01 червня 2016 року вважає безпідставною.

Враховуючи вищевикладене, Позивач зазначає невиконання судового рішення в частині зобовязання здійснити відновлення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 червня 2016 року не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки є безпідставним та не є предметом спору.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги, які викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення в якому з вимогами Позивача не погодився, просив залишити відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у наданих суду письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні ввимоги, обєктивно оцінивши докази, яків мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Попільнянським районним судом Житомирської області 25 лютого 2016 року, визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області неправомірними у відмові виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_2 пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Спеціальним законом, що з 05 жовтня 2016 року визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з п.п. 1, 3 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Житомирської області ОСОБА_3 28 листопада 2016 року (ВП № 52996157) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчогого листа № 288/204/16-а виданого 01 червня 2016 року Попільнянським районним судом Житомирської області на підставі заяви ОСОБА_2 про примусове виконання рішення від 25 лютого 2016 року, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_2 пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В пункті другому та третьому даної постанови вказано про те, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 5800 гривень.

Відповідно до частини пятої, шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05 березня 2006 року № 2 «Про практику застосування адміністиратвними судами окремих окремих положень кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняти (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцієї та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Умови і порядок виконання рішень суддів та інших оранів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі не виконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої, другої статті 11 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною другою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення невиконано, саме без поважних причин.

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року N 8-2, основними завданнями управління, зокрема, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

08 грудня 2016 року Андрушівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомили відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що рішення Попільнянського районного суду по справі № 288/204/16а від 25 лютого 2016 року, яке надійшло до управління 14 вересня 2016 року виконано 11 травня 2016 року за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року. Доплата здійснена 07 липня 2016 року в сумі 7231 гривня 68 копійок. В обґрунтування виконання рішення посилаються на те, що ОСОБА_2 відновлено виплату пенсії з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, так як в позовній заяві та мотивувальній частині судового рішення посилання на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII про тимчасове припинення пенсії у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених закономи України «Про державну службу», «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів» з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Позивач звертаючись з вимогами про визнання незаконними дії державного виконавця, зупинити примусове виконання постанови та скасування постанови про накладення штрафу від 22 грудня 2016 року насилаючись на те, що 24 грудня 2015 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII, який набрав законної сили 01 червня 2016 року, яким внесено зміни в статтю 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у частині четвертій: абзац перший та другий викласти в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються". Тому невиконання судового рішення в частині зобовязання дійснити відновлення пенсії ОСОБА_2 з 01 червня 2016 року не може вважатися невиконання судового рішення без поважних причин.

Згідно даного Закону, як зазначає Позивач було винесено рішення від 11 травня 2016 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_2, як такій, що працює на посаді передбаченої Законом України «Про державну службу». Підтвердження отримання ОСОБА_2 даного рішення суду не надано.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Житомирської області ОСОБА_3 28 листопада 2016 року (ВП № 52996157) з виконання виконавчогого листа № 288/204/16-а виданого 01 червня 2016 року Попільнянським районним судом Житомирської області, 22 грудня 2016 року винесено постанову враховуючи вимоги статті 63 Закону, про накладення штрафу у розмірі 5100 гривень, оскільки боржником рішення у встановлений для самостійного виконання строк невиконано.

З твердженням Позивача щодо виконання рішення не можна погодитися, виходячи з того, що рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2016 року, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_2 пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто мало місце виконання рішення суду зобовязального характеру.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010р. № 3 "Про практики застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Згідно з пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Як вбачається із частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»(№ 1404-VIII), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, враховуючі положення частину другу статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець правомірно прийняв спірну постанову про накладення на боржника штрафу.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Зміст статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судове рішення, яке набрало законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад адміністративного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до положень частини першої статі 3 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 8 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та

звернень учасників виконавчого провадження», статтями 1,2,3,4,9,11,12,14,18,69, 71,72,94,122,159-163,167,181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Андрушівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до відділу примусового виконання судових рішень Управління ДВС ГТУЮ в Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Попільнянський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_5 Є. О.