Справа № 604/167/17
Суддя: Сидорак Г. Б.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/167/17
Провадження № 2-а/604/20/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Сидорак Г.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Тернополя, Інспектора поліції батальйону патрульної поліції УПП м. Тернополя патрульної поліції м. Тернополя ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції м. Тернополя (Відповідач 1), Інспектора поліції батальйону патрульної поліції УПП м. Тернополя патрульної поліції м. Тернополя ОСОБА_2 (Відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що 17 лютого 2017 року інспектором патрульної поліції батальйону УПП м. Тернополя ДППНП України винесено постанову серії АР №575274 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він на належному йому транспортному засобі марки тойота н.з. ВО 0078 ВК під час руху користувався засобом звязку. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи із того, що працівниками поліції не взято до уваги той факт, що свій телефон взяв у руку після повної зупинки транспортного засобу з метою фіксації дій працівників поліції. Разом із тим, враховуючи, що він оспорював сам факт правопорушення як і суму накладеного грошового стягнення, вважає, що в силу ст. 258, ст. 283 КпАП України, працівник поліції мав би скласти протокол, а справу розглянути за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а не на місці зупинки транспортного засобу. Вказане б відповідало рішенню Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5 рп /2015, котрим витлумачено норму щодо розгляду адміністративного правопорушення за місцем його вчинення Вказані порушення позбавили його можливості скористатись у повній мірі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а тому вважає, що дана постанова прийнята без всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, у звязку з чим просить позов задовольнити.

В судове засідання Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового розгляду справи не зявився, хоча подав суду клопотання, у якому просить справу розглядати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник Відповідача 1 таВідповідач 2, будучи належним чином повідомленими про день, час дату розгляду справи в судове засідання не зявились, однак подали заперечення, у яких заявлені позивачем позовні вимоги не визнають, позаяк вважають, що відповідно до вимог ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих у автоматичному режимі. Протоколи не складаються і у інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення, а тому посилання позивача на те, що працівник поліції зобовязаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення у разі оспорення самого факту є безпідставним. Крім того є безпідставним і посилання на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, яким визначено поняття розгляду справ «за місцем вчинення правопорушення», яким визначає адміністративно-територіальну одиницю на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, а не за місцем знаходженням конкретного органу поліції, як на це посилається позивач. Крім того позивача по справі було ознайомлено з правом, порядком та строками оскарження постанови, а також розяснено положення ст. ст. 307, 308 КУпАП, та розяснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в порядку ст. 268 КУпАП, а тому вважають, що поліцейським при складанні адміністративних матеріалів на позивача, дотримано вимог чинного законодавства і підстав для його скасування немає.

Враховуючи те, що від Позивача та Відповідачів поступили заяви, у яких вони виклали свої доводи, а також клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає, що справу слід вирішити у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, ознайомившись із позовними вимогами позивача та доповненнями до них, доводами представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх повній сукупності, прийшов до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ст. 9 Кодексу Україні про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою серії АР № 575274 від 17 лютого 2017 року інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Тернополі ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що 17 лютого 2017 року об 09 год. 30 хв. у м. Тернополі на перехресті вул. Руської та вул. ОСОБА_3, керуючи автомобілем під час руху користувався засобами звязку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п.2.9 (д) ПДР України.

Відповідно до п.2.9 (д) ПДР України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами внесеними постановою КМ України №1029 від 26 вересня 2011 року (надалі ПДР України), водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх в руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КпАП України серед іншого встановлена адміністративна відповідальність за користування під час руху засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Серед доказів, що надіслані до суду представником управління патрульної поліції у м. Тернополі являється відео із нагрудної камери від 17 лютого 2017 року, з перегляду котрого вбачається, що при зупинці транспортного засобу поліцейським, Позивач не заперечував проти інкримінованого адміністративного правопорушення, просив попередити його усно за скоєне. Крім того ОСОБА_1 і у поданій заяві не заперечив сам факт тримання у руці мобільного телефону.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 17 лютого 2017 року під час керування належним йому транспортним засобом марки користувався засобом звязку, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п. 2.9 (д) ПДР України.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, приходжу до переконання про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КпАП України, а саме користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятків водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності ОСОБА_4 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-VІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обовязку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_4 не визнаний неконституційним, а відтак, є обовязковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

На підставі викладеного у задоволені заявленого позову про скасування постанови серії АР №575274 від 17.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158- 163, 186 КАС України, ст. ст. 122, 221, 222, 251, 258, 280,283, 288, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Тернополя, Інспектора поліції батальйону патрульної поліції УПП м. Тернополя патрульної поліції м. Тернополя ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано до Львівського апеляційного адміністративного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копі постанови.

Суддя