Справа № 826/1248/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ К/800/29774/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі № 826/1448/15 за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконними та скасування окремих положень постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просив визнати незаконними та скасувати підпункти 2, 3, 4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг».

Позов мотивовано тим, що відповідач не має повноважень зменшувати пільги, встановлені законом, що, на думку позивача, зроблено оскаржуваною постановою. Також позивач вважає, що відповідач, установивши нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки затвердження зазначених нормативів належить до повноважень органів місцевого самоврядування.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі позивач, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААБ № 531918 позивач є інвалідом 2 групи захворювання отриманої під час проходження військової служби та відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», як реабілітована особа, має право на заниження оплати за користування житловою площею та комунальними послугами на 50% в межах норм, передбачених чинним законодавством.

Кабінетом Міністрів України з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» видано постанову від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг», пунктом 3 якої встановлено соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, зокрема:

підпункт 2: для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. У разі відсутності квартирних приладів обліку холодної води нарахування плати за користування послугами з централізованого постачання холодної води інвалідам війни та членам їх сімей, на яких відповідно до законодавства поширюються пільги, здійснюється виконавцями/виробниками такої послуги згідно з соціальними нормативами, встановленими абзацом першим цього підпункту;

підпункт 3: для користування послугами з централізованого постачання гарячої води - 1,6 куб. метра на одну особу на місяць. У разі відсутності квартирних приладів обліку гарячої води нарахування плати за користування послугами з централізованого постачання гарячої води інвалідам війни та членам їх сімей, на яких відповідно до законодавства поширюються пільги, здійснюється виконавцями/виробниками такої послуги згідно з соціальними нормативами, встановленими абзацом першим цього підпункту;

підпункт 4: для користування послугами з централізованого водовідведення - 4 куб. метри на одну особу на місяць. У разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та/або гарячої води нарахування плати за користування послугами з централізованого водовідведення інвалідам війни та членам їх сімей, на яких відповідно до законодавства поширюються пільги, здійснюється виконавцями/виробниками такої послуги згідно з соціальними нормативами, встановленими абзацом першим підпункту 2 та/або підпункту 3 цього пункту.

Вважаючи, що вказані нормативи такими, що прийняті відповідачем із порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду.

Суди також установили, що відповідно до листа Миколаївської обласної державної адміністрації від 01 грудня 2014 року № І-1590-14 згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 для користування послугами централізованого постачання холодної води соціальна норма становить 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. Для нарахування плати за спожиті послуги з центрального водопостачання і водовідведення підприємствами-постачальниками цих послуг застосовуються санітарні норми, які затверджено органами місцевого самоврядування, зокрема у місті Миколаєві норма споживання води становить 9 м3. Так як у ОСОБА_2 відсутній засіб обліку використання води, зазначені підприємства здійснюють нарахування оплати, виходячи із встановленої норми, при цьому враховують соціальний норматив споживання води при наданні пільг - 4 м3. Тобто, ОСОБА_2 має сплачувати за 4 м3 води з урахуванням 50% знижки, а за 5 м3 (9 м3 - 4 м3) - у повному обсязі, виходячи із затвердженого тарифу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що оскаржувана постанова видана з дотриманням критеріїв, визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» закріплено низку пільг реабілітованим відповідно до цього Закону громадянам, зокрема, встановлено зниження оплати житлової площі та комунальних послуг на 50 процентів в межах норм, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До їх числа відносяться: гранична норма оплати послуг з утримання житла, житлово-комунальних послуг залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії малозабезпеченим громадянам; показники якості надання житлово-комунальних послуг.

Викладене свідчить про наявність у Кабінету Міністрів України законодавчо визначеної компетенції формувати, встановлювати та затверджувати державні соціальні стандарти і нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії.

Суди встановили, що проект оскаржуваної постанови розроблений Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та погоджений без зауважень: Міністерством соціальної політики, Держпідприємництвом, Міністерством економічного розвитку та торгівлі України, погоджений із зауваженнями, які враховані Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Положеннями спірного нормативного акту встановлені єдині для всієї України соціальні нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії: з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць (за наявності централізованого постачання гарячої води), 4,0 куб. метрів на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води; з централізованого постачання гарячої води - 1,6 куб. метра на одну особу на місяць; з централізованого водовідведення - 4,0 куб. метрів на одну особу на місяць. Ці нормативи встановлено за середніми нормами фактичного споживання послуг.

У свою чергу, для нарахування плати за спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення застосовуються норми, затверджені органами місцевого самоврядування, які встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27 вересня 2005 року № 148, з урахуванням ступеню благоустрою житла, впливу кліматичних і екологічних факторів, забезпеченості населеного пункту водними ресурсами тощо.

У разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води меншими за соціальні нормативи, для розрахунку пільг і субсидій застосовується норма споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування.

Разом із цим, за наявності приладів обліку води пільги нараховуються на фактичні обсяги споживання води (в межах соціальних норм), субсидії нараховуються на соціальну норму - наприклад, з Централізованого постачання холодної води - 4,0 куб. метрів на одну особу на місяць (за відсутності централізованого постачання гарячої води).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням.

Суди правильно зазначили, що у разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води більшими за соціальні нормативи, для нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання застосовується норма споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування, а для визначення розмірів соціальної допомоги (пільг і субсидій) - соціальні нормативи.

Враховуючи, що у місті Миколаєві норма споживання води становить 9,0 куб. метрів на одну особу, а також той факт, що у позивача відсутній засіб обліку використання води, позивач має сплачувати за 4,0 куб. метрів води з урахуванням 50 процентів знижки, а за 5 куб. метрів - у повному обсязі, виходячи із затвердженого тарифу.

Таким чином, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла висновку про те, що Кабінет Міністрів України, виносячи підпункти 2, 3, 4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг», діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій надана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі № 826/1448/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: