Справа № 818/1678/16
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р.Справа № 818/1678/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2016р. по справі № 818/1678/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просила суд скасувати наказ в.о. начальника Головного управління ДФС у Сумській області Мазуренка О.В. № 311-о від 23 листопада 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи по скороченню за п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновити на роботі з виплатою заробітної плати за вимушений прогул.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 її поновлено на посаді головного державного ревізора-інспектора ГУ ДФС у Сумській області з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу. Судом допущено негайне виконання постанови в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за один місяць. 29.09.2016 відповідачем видано наказ про поновлення, а виплата заробітної плати відкладена до 04.10.2016. Одразу після поновлення 29.09.2016 була попереджена про наступне звільнення за п. 1 ч.1 ст. 40 КзпП України 29.11.2016. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 постанова Сумського окружного адміністративного суду скасована, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення, тобто 22.11.2016 року. Незважаючи на те, що чинним законодавством не врегульовано порядок звільнення працівника, поновленого в зв'язку з негайним виконанням судового рішення у випадку скасування такого рішення при апеляційного перегляді, Харківський апеляційний суд ніяким чином не вирішив цього питання. 23.11.2016 знаходилась на робочому місці весь день. За 20 хвилин до закінчення робочого часу отримала наказ 311-о від 23.11.2016 про звільнення за п. 1 ст. 40 КзпП України. Підставою для видання наказу зазначено постанову Харківського апеляційного суду від 22.11.2016, хоча її повний текст виготовлено лише 28.11.2016. Вважає, що наказ видано з порушенням вимог законодавства. Відповідно до вимог ст. 24 КЗпП України трудова угода вважається укладеною і тоді, коли наказ або розпорядження не були видані, а працівник був допущений до роботи. Виходячи з постанови Харківського апеляційного адміністративного суду останнім днем роботи слід вважати день набрання чинності постановою, тобто 22.11.2016. Знаходилась на робочому місці 23.11.2016 повний робочий день, за цей час отримала заробітну плату. Вважає, що 23.11.2016 з нею був укладений новий безстроковий трудовий договір, або ж відповідач погодився на продовження раніше укладеного договору. Станом на 23.11.2016 відповідач не мав копії постанови Харківського апеляційного адміністративного суду, а тому посилання на неї в наказі є незаконним. З наказу неможливо з'ясувати чи залишено в силі наказ про звільнення з роботи від 29.11.2016. В зв'язку з тим, що чинним законодавством не врегульовано порядку звільнення працівника, раніше поновленого в порядку негайного виконання судового рішення, вважає своє звільнення незаконним.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі № 818/1678/16 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування наказу №311-о від 23 листопада 2016 року про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул.

Позивач не погодилась із рішенням суду та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких вказав, що судом першої інстанції прийнято рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують фактів, з урахуванням яких судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позову, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Позивач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомила.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, наказом ГУ ДФС у Сумській області № 119-о від 08.06.2016 позивач звільнена з займаної посади з 22.07.2016 за п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 року адміністративний позов позивача задоволено, поновлена на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу правового супроводження перевірок управління правової роботи ГУ ДФС у Сумській області. Судом допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді, в зв'язку з чим 29.09.2016 відповідачем видано наказ про поновлення позивачки на роботі (а.с. 12-16, 23,24).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 року постанова Сумського окружного адміністративного суду скасована. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 8-11).

Наказом відповідача від 23.11.2016 № 311-о позивача звільнено 23.11.2016р. за п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України. Підставою для видання наказу зазначено постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 по справі 818/779/16 (а.с. 6).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наказ № 311-о від 23.11.2016 року про звільнення позивача з роботи за п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України на підставі рішення суду був виданий правомірно і підстав для визнання його протиправним не має. Після набрання законної сили рішення суду апеляційної інстанції у справі №818/779/16 від 22.11.2016р. та перебування її на роботі 23.11.2016 року нові правовідносини не виникали.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 21 ч. 1 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 40 ч. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, встановлених цією статтею.

Відповідно до ст. 47 ч.ч. 1, 2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Отже, розірвання трудового договору оформлюється наказом власника або уповноваженого ним органу. Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що 22.11.2016р. у зв'язку з набранням законної сили постанови Харківського апеляційного адміністративного суду у справі №818/779/16 припинились трудові відносини між позивачем та відповідачем, а перебування позивача на роботі 23.11.2016 р. інші правовідносини між сторонами у справі не виникло.

Негайне виконання рішення суду, яке не набрало законної сили за своєю природою є додатковою гарантією для позивача, що спрямована на забезпечення життєво-важливих потреб позивача та усунення можливої небезпеки заподіяння шкоди його правам свободам та інтересам в період до набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 254 ч.ч. 1, 3 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 3 КАС України постанови суду поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

Наказ відповідача № 311-о від 23.11.2016р. фактично відновив стан позивача до винесення постанови Сумським окружним адміністративним судом від 28.09.2016р. в справі № 818/779/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді, підтвердив правомірність наказу № 119-о від 08.06.2016 про її звільнення, але за новою датою її звільнення, оскільки позивач виконувала трудові обов'язки в зв'язку з його негайним виконанням. Посилання в наказі № 311-о від 23.11.2016 на судове рішення від 22.11.2016 є цілком правомірним, оскільки постановою Харківського апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016р. в справі № 818/779/16 що набрало законної сили з моменту її проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі № 818/1678/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2016р. по справі № 818/1678/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 10.04.2017 р.