Справа № 333/892/17
Суддя: Герасименко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/892/17
Провадження № 2-а/333/87/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Герасименко С.Г.,

при секретарі Уляницькій Д.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя ДПП молодшого лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серія АР № 749259 від 19 лютого 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя ДПП молодшого лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серія АР № 749259 від 19 лютого 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 19 лютого 2017 року інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя ДПП мол. лейтенантом ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 749259, якою визнано його винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Відповідно до оскаржуваної постанови він, рухаючись на автомобілі «Mercedes» по пр. Соборному, при перестроюванні не вмикав показник поворотів потрібного напрямку та при перевірці документів не пред*явив на вимогу поліцейського посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Таке твердження не відповідає дійсним обставинам і не підтверджується жодним доказом, адже 19 лютого 2017 року він не скоював жодного правопорушення, зазначеного у постанові поліцейським, бо при перестроюванні увімкнув покажчик повороту потрібного напрямку, потім показав поліцейському водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Натомість працівники поліції надягли на позивача наручники та доставили до відділення поліції, де тримали декілька годин, не пояснюючи причину та погрожуючи. Окрім того, при цьому незаконному затриманні, позивачу було завдано тілесних ушкоджень. До того ж, ОСОБА_1 наголосив, що в цей день оскаржувана постанова при ньому не складалася і не надавалася йому для ознайомлення. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 749259 від 18.01.2017 року винесену інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції мол. лейтенантом ОСОБА_2 відносно нього за ч. 2 ст.122 , ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що 19.02.2017 року рухаючись по пр. Соборному в м. Запоріжжя на автомобілі «Mercedes», при перестроюванні згідно п. п. 9.2 а, 9.2 б Правил дорожнього руху України ввімкнув покажчик повороту потрібного напрямку. Коли поліцейські його зупинили, хоча цю зупинку він вважає безпідставною, то за їх вимогою він показав їм своє водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Але працівники поліції вели себе зухвало, кричали на нього, потім безпідставно затримали його та повезли в наручниках до Вознесенівського відділення поліції м. Запоріжжя, де тримали декілька годин, не пояснюючи причину затримки. Внаслідок таких дій поліцейських йому було завдано тілесних ушкоджень, з приводу яких ОСОБА_1 звернувся до відділу СМЄ.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився повторно, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

До того ж відповідачем при наявності достатнього часу для подання письмових заперечень проти позову та доказів своєї позиції зазначених дій не виконано, взявши до уваги заяву позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності та ухвалити по справі рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Частиною ч. 4 ст. 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в матеріалах справи є постанова серії АР № 749259 від 19 лютого 2017 року, винесена інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя ДПП мол. лейтенантом ОСОБА_2, якою позивача визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за те, що він, рухаючись на автомобілі «Mercedes» по пр. Соборному, при перестроюванні не вмикав показник поворотів потрібного напрямку та при перевірці документів не пред*явив на вимогу поліцейського посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

Позивач ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень, надавши суду обґрунтовані пояснення своєї позиції.

Натомість відповідач ОСОБА_2 до матеріалів справи не надав жодних доказів, які б підтверджували, що позивачем ОСОБА_1 були порушені Правила дорожнього руху України, вказані ним в постанові. Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якого і є фіксування цього правопорушення.

Відповідач ОСОБА_2 при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1В, якою визнав винним позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, всебічно, повно і обєктивно не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що твердження позивача про заперечення факту порушення ним вимог Правил дорожнього руху України заслуговують на увагу.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи вбачається, що у постанові по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 749259 від 19 лютого 2017 року, винесеної інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя ДПП ОСОБА_2, не зазначено достатньої кількості доказів, на підставі яких було встановлено наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і винність даної особи в його вчиненні, відсутній підпис правопорушника. Окрім того, позивач стверджує, що в день зупинки транспортного засобу позивача оскаржувана постанова працівником поліції не складалася і не надавалася йому для ознайомлення, що виключає можливість надання позивачем заперечень на постанову та висловлення ним доводів в обгрунтування своєї позиції.

Доводи, наведені позивачем ОСОБА_1, знайшли підтвердження під час розгляду справи по суті, дослідженням матеріалів справи, поясненнями позивача, викладеними в позові, відсутністю доказів з боку відповідача, які б спростовували обставини, зазначені ОСОБА_1, у звязку з чим постанова про адміністративне правопорушення є безпідставною та необґрунтованою.

За цих обставин, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів, які б вказували на наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід визнати протиправною та скасувати.

На підставі ст.ст. 251, 278, 280 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71,72, 80, 86, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позовОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя ДПП молодшого лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серія АР № 749259 від 19 лютого 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 749259 від 18.01.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 , ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Г.Герасименко