Справа № 363/536/17
Суддя: Тетервак Н. А.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Є.У.№ 363/536/17
Пр.№2-а/366/50/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 квітня 2017 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої судді-Тетервак Н.А.,

при секретарі Німченко Н.Ю.,

розглянувши в смт. Іванків, в порядку ст.. 122 КАС України, справу за адміністративнм позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій суб»єкта владжних повноважень протиправними та зобов»язання вчинити півні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов»язання вчинити певні дії

Позивач посилається на те,що з 01.11. 2001 року до 04.03. 2015 року їй була призначена та нарахована пенсія у відповідності до Закону України »Про прокуратуру, щомісячно отримувала 3258 грн.

З жовтня 2002 року вона була обрана суддею Вишгородського районного суду Київської області.

З 01.04. 2015 року виплата пенсії їй була припинена всупереч вимогам закону та не поновлена.

У листопаді 2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, однак до цього часу відповідач відповіді не надав,виплату пенсії не поновив. Бездіяльність відповідача у невиплаті її пенсії є протиправною і суперечить Конституції України,іншим актам чинного законодавства. У відповідач не було законних підстав для припинення виплати пенсії.

Позивач мотивувала свої вимоги тим,що відповідно до ст.. 58 Конституції України,закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 18.06. 2007 року №4-рп-2007 вказував на недопустимість невиплати певним категоріям працівників пенсії в період їх роботи,зазначивши,що Конституція України не допускає будь-яких обмежень у правах громадян за ознаками майнового стану,зокрема, в залежності від отримання працюючим пенсіонером заробітної плати.

Позивач просить поновити пропущений строк та визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області,-протиправними.

Зобов»язати провести перерахунок невиплаченої пенсії та стягнути на її користь не отриману пенсію за період з 01.04. 2015 року по 01.02. 2017 року включно в сумі 75 827 грн. 50 коп. Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області нараховувати та виплачувати пенсію в подальшому згідно Закону.

Стягнути судові витрати в сумі 758грн. 27 коп.

В судове засідання сторони не з»явилися.

Позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач надіслав заперечення, з яких посилається на те,що виплата пенсії позивачці була припинена згідно чинного законодавства,зокрема Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»№213-УІІІ від 02.03. 2015 року,яким внесено зміни до ст.. 47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Станом на 01.04. 2015 року позивачка була працюючим пенсіонером-працювала суддею, тому їй як і іншим особам, які підпадають під дію вищевказаної статті Закону, було припинено виплату пенсії автоматично.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позивачка ОСОБА_1 з 19 листопада 2002 року по даний час працює суддею Вишгородського районного суду Київської області та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області, як працюючий пенсіонер. Пенсія ОСОБА_1 була призначена за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру»,із стажу- 20 років 2 місяці 29 днів.

З 01.04. 2015 року позивачці припинено виплату пенсії, як працюючому пенсіонеру.

Позивачка звернулася до відповідача з заявою про поновлення пенсії,однак, листом від 30.11.2016 року№215/В-1 їй роз»яснино,що пенсії,призначені за вислугу років прокурорам, які отримують пенсію відповідно до Закону України »Про прокуратуру» та працюють на посаді судді у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року,не виплачується.

Однак, з вищевказаним погодитися не можна, оскільки дії відповідача щодо припинення виплати позивачці пенсії суперечать вимогам чинного законодавства України і є протиправними,що виплаиває із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі,в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Конституції України, кожен зобов»язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України,не посягати на права і свободи,честь,гідність інших людей.

Відповідно до ст.1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна демократична,соціальна правова держава. Згідно ч.2 ст. 3 Конституції України,права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави. Відповідно до ст.. 22 Конституції України, права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст.. 58 Конституції України,закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Приймаючи до уваги,що право у позивачки на пенсію виникло у2001 році,і з цього часу вона постійно отримувала пенсійні виплати,дії відповідача щодо припинення виплати пенсії є звуженням її прав,а саме права на пенсію,що визначене ст.. 46 Конституції України.

Відповідно до ст..8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,при вирішенні справи керується принципом верховенства права,відповідно до якого людина,її права та свободи визнаються найвищим и цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового атк Конституції України,міжнародному договору,згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 18.06.2008 року ;4-рп/2007 вказував на недопустимість невиплати певним категоріям працівників пенсії в період їх роботи,зазначивши,що Конституція України не допускає будь-яких обмежень у правах громадян за ознаками майнового стану,зокрема, у залежності від отримання працюючими пенсіонерами заробітної плати.

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11. 1996 року»Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,зазначено,що,оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з тояки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватися на Конституції,а також на чинному законодавстві,що не суперечить їй.

Частиною 2 ст. 8 КАС України передбачено,що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини(справа Міллера проти Австрії,1974р),зазначив,що у зв»язку зі сплатою обов»язкових внесків до пенсійного фонду,у застрахованої особи виникає право власності на пенсію. Відповідно до ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Із заробітної плати ОСОБА_1 протягом всього періоду її роботи постійно утримувалися передбачені чинним законодавством внески до Пенсійного фонду, а отже,припинення виплати їй пенсії,-є втручання у володіння її власністю-пенсією.

Також відповідно до роз»яснення Верховного Суду України № 1-5/400 від 14.07.2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України», реалізація людиною права, що пов»язане з отриманням бюджетних коштів і базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлене в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов»язань, не повинні прийматись до уваги.

Підстави для припинення виплати позивачці пенсії за віком відсутні.

Крім того, запровадження тимчасових обмежень у виплаті пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» суперечить ст. 2 Загальної Декларації Прав Людини, п. 2 ст. 2 та ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, ст. 14, ст.1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо дискримінації при виплаті пенсії в залежності від роду занять та позбавленні права на належне майно у формі призначених пенсійних виплат.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії(щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу, «Про прокуратуру» «Про судоустрій і статус суддів» та інших спеціальних законів.

Вказаний в у п. 5 розділу 111 «Прикінцеві положення» Закону № 213-УІІІ закон шодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв»язку з чим з вказаної дати втратили чинність зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії(щомісячне довічне грошове утримання) за цими законами не призначаються.

Особам, які підпадають під дію Закону «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, посада судді з 1 червня 2015 року не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та довічного щомісячного грошового утримання на умовах , передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв»язку з чим, передбачені ч. 1 ст. 47 ЗУ»Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії були відсутні.

Враховуючи наведене,суд приходить до висновку,що з 01 червня 2015 року виплата пенсії,призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»,підлягає відновленню у зв»язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Про незаконність припинення виплати пенсії працюючим суддям свідчить і судова практика, зокрема постанова колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.05.2016 року'.

Отже, дії відповідача щодо припинення виплати позивачці пенсії за віком є протиправними і він повинен були зобов»язаний виплатити пенсію за вищевказаний період.

Відповідно до ч. 2 с т. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше,обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 100, 102 цього Кодексу пропущений з поважних причин процесуальний строк може були поновлений судом. Позивачка звернулась до суду з зазначеним адміністративним позовом 09.02. 2017 року, та просить поновити строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин, зокрема, однією із таких причин є суперечливість законодавства та судової практики у питанні припинення виплати суддям пенсії. Строк звернення до суду суд вважає можливим поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, зокрема, однією з таких причин є суперечливість законодавства та судової практики у питанні припинення виплати суддям пенсії. У Законі № 213 від 2.03.2015 року передбачалось тимчасове припинення виплати пенсій деяким категоріям працюючих пенсіонерів, а отже, позивачка вправі була припускати, що виплату пенсії буде поновлено органами Пенсійного фонду добровільно. Так, однією з причин пропуску строку звернення до суду було неоднакове застосування судами законодавства при розгляді спорів щодо припинення виплати пенсій. Незаконність припинення виплати працюючим суддям пенсій встановлена Верховним Судом України лише у травні 2016 року(постанова колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.05.2016 року). Лише після прийняття Верховним Судом України цієї постанови, позивачка остаточно переконалась у незаконності дій відповідача та порушенні своїх прав.

Однак, позов слід задовольнити частково, а саме: поновити строк для подання позову; визнати дії Управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 червня 2015 року,-незаконною та зобов»язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком,призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 червня 2015 року.

Позов в частині стягнення суми 75827 грн. 50 коп., слід відмовити,оскільки суд не нараховує пенсію,а також відсутні будь-які докази про розмір пенсії позивачки, яка відповідачем не була виплачена позивачу.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже сплачений позивачкою при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 758,27 грн. підлягає стягненню, частково: 640грн.,як сума судового збору за подання позову нематеріального характеру. Оскільки Пенсійний фонд від сплати судового збору звільнений, судовий збір стягнути з держави.

Керуючись ст.2,7-12, 94, 158-163,254 КАС України, ст.ст. 1,3, 8,19,21-24,46,55,58,64 Конституції України, ст. 14 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 4.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, ст. 2 Загальної декларації Прав Людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 16.12.1966 року, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України »Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», Законом України »Про пенсійне забезпечення», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

ОСОБА_1 поновити строк звернення до суду.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 1 червня 2015 року,- протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської поновити виплату ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 червня 2015 року.

Стягнули з держави на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.00 коп.

В решті позовних вимог- відмовити.

Постанову допустити до негайного виконання в межах виплати пенсії за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання апеляції- після прийняття рішення Київським апеляційним адміністративним судом.

Суддя: Н.А.Тетервак