Справа № 806/2159/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м.Житомир справа № 806/2159/16

категорія 3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В., Господарчук І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу №ЖИ96/06-16-007/0656 від 27.09.2016 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду за позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову №ЖИ96/06-16-007/0656 від 27.09.2016 начальника управління Держпраці у Житомирській області про накладення штрафу у розмірі 87000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за результатамии проведеної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, складено акт перевірки №06-16-007/0656. Перевіркою встановлено порушенням вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України в частині допуску до роботи працівника, з яким не укладено трудовий договір. На підставі даного порушення, відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 87000 грн. На думку позивача, такий висновок відповідача зроблений без достатніх підстав, оскільки особи, які були присутні на місці проведення перевірки в магазині "Вікна" не є працівниками, що він і пояснював перевіряючим. Крім того, офіс на момент перевірки не працював, а був у післяремонтному стані. Оже, вважає, що відповідач безпідставно наклав на нього штраф не маючи у своєму розпорядженні доказів, на підтвердження фактів, викладених в акту перевірки. Тому спірна постанова підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити його у повному обсязі. Крім іншого, вказали, що на підставі встановлених відповідачем порушень в ході проведення перевірки, останнім було складено протокол про адміністративне правопорушення, яким притягнуто ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 03.04.2017 у справі №289/1419/16 закрито провадження у справі за ч.3 ст.41 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Отже, зазначили, що спірна постанова також підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з підстав, викладених у письмових запереченнях. В обґрунтування заперечень зазначив, що в ході перевірки, проведеної головним державним інспектором Управління Держпраці Севруком О.А. було виявлено, що ОСОБА_1 перебуваючи зареєстрованою Фізичною особою - підприємцем та використовуючи найману працю, який здійснює підприємницьку діяльність за адресою: 12201. Житомирська обл.. м. Радомишль, вул. Велика Житомирська 21, в порушення ст. 24 КЗпП, допустив до роботи працівників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без укладення трудового договору, оформленого наказом ФОП ОСОБА_1та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому вважає, що спірна постанова є законною, а позов безпідставним.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Встановлено, що на підставі звернення ОСОБА_4, у період з 07.09.2016 по 12.09.2016 посадовими особами відповідача проведено перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про працю та загальнообов"язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт перевірки №06-16-007/0656. (а.с.52-74)

Перевіркою встановлено що ОСОБА_1 будучи зареєстрованим Фізичною особою - підприємцем та використовуючи найману працю, здійснює підприємницьку діяльність за адресою: 12201. Житомирська обл.. м. Радомишль, вул. Велика Житомирська 21, допустив до роботи працівників - ОСОБА_4 (допущена до роботи 20.07.2016) та ОСОБА_5 (допущена до роботи 29.08.2016) без укладення трудового договору, оформленого наказом ФОП ОСОБА_1 та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням вимог ст.24 КЗпП України.(а.с.71)

12 вересня 2016 року головним державним інспектором з питань праці відділу додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Житомирській області ОСОБА_6 винесено припис № 06-16-007/0656-0236, відповідно до якого приписано позивачеві усунути порушення вимог ст. 24 КЗпП України, а також у строк до 25 вересня 2016 року письмово проінформувати про виконання вимог припису. (а.с.74)

Цього ж дня головним державним інспектором з питань праці відділу додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Житомирській області складений протокол серії ЖИ № 0237 про адміністративне правопорушення.

27.09.2016 начальником Управління Держпраці у Житомирській області, керуючись пп.54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці та на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 87000 грн. за порушення ст.24 КЗпП України. (а.с.5).

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду.

Перевіряючи спірну постанову на відповідність її вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р, функції і повноваження Державної інспекції України з питань праці передані правонаступникам Державній службі України з питань праці та її територіальним органам.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Пункт 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2015 року за № 438/26883 (далі Положення № 340), передбачає, що Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Голови обласних державних адміністрацій координують діяльність Управлінь Держпраці і сприяють їм у виконанні покладених на них завдань. Повноваження Управлінь Держпраці поширюються на територію відповідної області.

Пунктом 2 Положення № 340 визначено, що Управління Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністра соціальної політики, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Згідно підпункту 5 пункту 4 Положення № 340 управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Мінсоцполітики № 390 від 02.07.2012р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2012р. за №1291/21603.

Пункт 2 Порядку № 390 визначає, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки; позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Відповідно до абзаців 1-2 ч.1 ст. 39 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII, із змінами та доповненнями, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об'єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) визначає порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що посадові особи управління Держпраці мають право проводити позапланові перевірки суб'єктів господарювання на предмет дотримання порядку оформлення найманих працівників на роботу, та на підставі встановлених порушень накладати штрафи за порушення вимог трудового законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2016 начальником управління Держпраці у Житомирській області, керуючись пп. 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці та на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 87000 грн.

При цьому, вказана постанова винесена на підставі встановленого актом перевірки від 12.09.2016 №06-16-007/0656 порушення позивачем ст.24 КЗпП України.

Так, в ході проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи зареєстрованим Фізичною особою - підприємцем та використовуючи найману працю, здійснює підприємницьку діяльність за адресою: 12201. Житомирська обл.. м. Радомишль, вул. Велика Житомирська 21, допустив до роботи працівників - ОСОБА_4 (допущена до роботи 20.07.2016) та ОСОБА_5 (допущена до роботи 29.08.2016) без укладення трудового договору, оформленого наказом ФОП ОСОБА_1 та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням вимог ст.24 КЗпП України.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2016 року головним державним інспектором з питань праці відділу додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Житомирській області ОСОБА_6 складено протокол серії ЖИ № 0237 про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП за порушення ст.24 КЗпП України, - фактичного допуску до роботи без оформлення трудового договору громядянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В ході розгляду справи встановлено, що вказаний протокол позивачем був оскаржений в судовому порядку до Радомишльського районного суду Житомирської області, постановою якого від 09.12.2016 у справі №289/1419/16, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляд штрафу у розмірі 8500 грн.

За результатами апеляційного оскарження, постановою Апеляційного суду Житомирської області від 03.04.2017 скасовано постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.12.2016 та закрито щодо ОСОБА_1 провадження у справі за ч.3 ст.41 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набрала законної сили.

Судом зазначено, що наявними у справі достовірними доказами не доведена винність ОСОБА_1 у порушенні ст.24 КЗпП України - фактичному допуску до роботи без оформлення трудового договору гр-ки ОСОБА_4 20.07.2016 та гр-ки ОСОБА_5 з 29.08.2016 по 12.09.2016. У справі немає інших достовірних даних, які б підтверджували дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що при розгляді даної справи, судом досліджуються ті ж самі обставини з приводу порушення ОСОБА_1 ст.24 КЗпП України, які вже були предметом розгляду у справі №289/1419/16-п.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовим рішенням, що набрало законної сили фактично спростовано висновок головного державного інспектора Управління Держпраці Севрука О.А. стосовно порушення ОСОБА_1 вимог ст.24 КЗпП України, що і є підставою для застосування до останнього спірною постановою штрафу у розмірі 85000 грн.

Суд зазначає, що інших доказів фактичного допуску ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до роботи без оформлення трудового договору (контракту) з позивачем, відповідачем не надано.

За приписами ч.2 ст.159 КАСУ суд ухвалює рішення на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин в у справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні з приводу встановленого порушення були допитані свідки та досліджені письмові пояснення ОСОБА_1, на які у свої запереченнях посилається відповідач.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіряючим було відібрано у позивача письмові пояснення з приводу встановленого перевіркою порушення. Так, у своїх поясненнях позивач пояснив, що з громадянкою ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах лише один день- 20.07.2016, а громадянку ОСОБА_5 прийняв на стажування з 29.08.2016. (а.с.75-76)

В судовому засіданні позивач свої письмові пояснення заперечував та пояснив, що вони не відповідають дійсності, оскільки він писав їх під диктовку та під психологічним тиском.

При цьому, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6, який безпосередньо проводив перевірку, пояснив, що при виїзді на перевірку, в магазині "Вікна" встановлено, що громадянка ОСОБА_5 знаходилася на той моменту у приміщенні магазину та працювала без оформлення трудового договору. На його запитання відповіла, що знаходиться на обліку у центрі зайнятості. Дане правопорушення підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які брали участь у перевірці та підписували акт перевірки. Крім того, встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 працювала без оформлення трудового договору громадянка ОСОБА_4, на підставі заяви якої було призначено перевірку. ОСОБА_1 у своїх поясненнях не заперечував працю даних осіб без оформлення трудового договору. При цьому, свої письмові пояснення він писав самостійно, без примусу.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7. Вони пояснили, що на час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1, на місці проведення перевірки найманих працівників у нього оформлено не було. При цьому, присутня в той час на місці проведення перевірки ОСОБА_5, стверджувала, що працює у ОСОБА_1 декілька днів. Однак, письмових пояснень ні у ОСОБА_4 з приводу її звернення на урядову гарячу лінію, ні у ОСОБА_5 з питань її перебування в магазині, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, не відбирали.

Суд зазначає, що досліджені в ході розгляду справи письмові пояснення ФОП ОСОБА_1, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достовірним доказом підтвердження порушення позивачем ст.24 КЗпП України, з огляду на те, що будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів, відповідачем суду не надано. Крім того, допитані свідки підтвердили, що про факт перебування в трудових відносинах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ФОП ОСОБА_1 їм стало відомо виключно зі слів самої ОСОБА_5 та зі слів позивача, тому до даних показів суд відноситься критично.

Разом з тим, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_1. На момент перевірки не працювала у приміщенні, а проводила прибирання офісу після ремонту. Також заперечила, що раніше перебувала з ФОП ОСОБА_1 в трудових відносинах.

Дані пояснення також підтвердив і позивач.

Крім того, стосовно скарги ОСОБА_4, ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_4 оговорила його, оскільки вони знаходяться у неприязних стосунках.

У відповідності до ч.4,5 ст.11 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства України є офіційне з"ясування всіх обставин справи.

Так , судом вживалися заходи щодо виклику та допиту як свідка в судовому засіданні ОСОБА_4, однак остання до суду не з"явилася. З огляду на зазначене, у суду відсутня об"єктивна можливість перевірити достовірність пояснень, які були нею надані на ім"я начальника Управління Держпраці в Житомирській області (а.с.33-34). Тому, даний доказ судом до уваги не приймається.

Таким чином, в ході розгляду справи відповідачем не доведено належними доказами, що ОСОБА_4 працювала у ФОП ОСОБА_1 без оформлення трудового договору. Крім того, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснювали, що в ході проведення перевірки пояснень безпосередньо у ОСОБА_4 не відбирали.

Крім того, суд враховує, що факт перебування ОСОБА_5 на час проведення перевірки у магазині "Вікна" не заперечується позивачем, водночас факт виконання нею будь-якої роботи , що передбачає оформлення трудового договору, не підтверджується будь-якими належними доказами.

З огляду на досліджені судом письмові докази та пояснення свідків, суд зазначає, що докази, які б давали суду підстави дійти висновку, що дійсно мало місце порушення позивачем ст.24 КЗпП , у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, в ході розгляду справи спростовано висновки акту перевірки стосовно порушення позивачем вимог ст.24 КЗпП України, з огляду на що прийнята на його підставі спірна постанова є протиправною. Протилежного відповідачем суду не доведено.

Відповідно до ч.1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем в ході розгляду справи не доведено факт порушення позивачем вимог ст.24 КЗпП України, а відповідно і правомірність спірної постанови № ЖИ 96/06-16-007/0656, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № ЖИ 96/06-16-007/0656 від 27.09.2016 року.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 10 квітня 2017 р.