Справа № 227/766/17
Суддя: Мацишин Л. С.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.04.2017 227/766/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року. Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Мацишин Л.С.,

при секретарі Харьковій Л.М.,

з участю представника відповідача Шматько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив: - визнати неправомірну відмову відповідача про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці, зобов'язати відповідача зарахувати до стажу його робити, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 09 листопада 1985 року по 25 травня 1987 року та здійснити йому перерахунок і виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 % від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 25 жовтня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 07 травня 1996 року по 24 жовтня 2016 року працював суддею Добропільського міськрайонного суду Донецької області. На підставі Постанови Верховної Ради від 22 вересня 2016 року наказом голови Добропільського міськрайонного суду №10-к від 24 жовтня 2016 року був звільнений з займаної посади у зв'язку з виходом у відставку.

25 жовтня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з страхового стажу роботи суддею 20 років 5 місяців 19 днів. Вважає, що відповідач допустив помилку при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке належить в розмірі 84%, взявши для розрахунку тільки стаж роботи на посаді судді 20 років 5 місяців 19 днів, не зарахувавши календарний період проходження строкової військової служби 1 рік 6 місяців 17 днів, тобто загальний страховий стаж для нарахування довічного утримання судді у відставці, який фактично становить 22 роки 5 днів.

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного грошового утримання, 21 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок призначеного його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 84 % від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді. 24 лютого 2017 року відповідачем відмовлено ОСОБА_2 в перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 84% щомісячного утримання судді. Зазначену відмову відповідача вважає протиправною.

Позивача в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду з клопотання, згідно якого просить суд розглянути справу за його відсутності.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засідання заперечила щодо задоволення позовної заяви, з мотивів викладених в запереченні на адміністративний позов.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки, ОСОБА_2 з 07 травня 1996 року призначений суддею Добропільського міського суду Донецької області.

10 квітня 2015 року згідно наказу №6-к від 10 квітня 2015 року вважається таким, що приступив до виконання обов'язків голови Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

На підставі Постанови Верховної Ради №1600-VIII від 22 вересня 2016 року наказом в.о. голови Добропільського міськрайонного суду №10-к від 24 жовтня 2016 року був відрахований зі штату Добропільського міськрайонного суду Донецької області та звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 25 жовтня 2016 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про статус суддів», що підтверджується письмовим листом УПФ. (а.с.18)

На письмове звернення позивача з приводу зарахування до стажу судді терміну строкової служби в Збройних Силах та призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84 % Добропільським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області була надана відповідь за № 3147/02 від 24 лютого 2017 року про відмову з посиланням на те, що врахування періоду проходження строкової військової служби та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з його урахуванням чинним законодавством не передбачено. (а.с.18).

Даючи оцінку діям відповідача щодо не зарахування до стажу судді терміну строкової служби в Збройних Силах та не призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84%, суд виходить з наступного.

Як вбачається з записів військового квитка серії НОМЕР_1 та підтверджується записами трудової книжки, ОСОБА_2, в період з 09 листопада 1985 року по 25 травня 1987 року проходив строкову службу в рядах Радянської армії (а.с.12-13).

Відповідно до приписів ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцієюі законами України.

Згідно пункту 8 частини 4статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті новихзаконівабовнесеннізмін дочиннихзаконівне допускається звуження змісту та обсягу визначенихКонституцією Українигарантій незалежності судді (частина 6статті 47 вказаного Закону).

Частиною третьою статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016) передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За приписами частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас пунктом 11 розділу XIII «;Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону від 07.07.2010 року № 2453-VI) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Згідно з ч. 4ст. 43 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862-XII «Про статус суддів»(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. №545 (яка втратила чинність на підставі постанови КМУ № 1097 від 01.12.2010 року), до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена позиція також висловлена у роз'ясненні Конституційного Суду України у Рішенні №8-рп/2005.

Конституційний Суд України п. 3.2 своїм рішенням від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 по справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у п.п. «є» п. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України зазначив: «що правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття однорідними та взаємопов'язаними». Як слідує із п. 3.3 наведеного Рішення, «поняття «щомісячне довічне грошове утримання» означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного фонду.

Як визначено ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI було передбачено зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, періоду проходження строкової служби.

Позивачем обєктивна умова стаж роботи на посаді судді не менше як 10 років дотримана.

Частиною третьоюстатті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р.№1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на зазначене, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби з 09 листопада 1985 року по 25 травня 1987 року, що становить 1 рік 6 місяців 17 днів, з урахуванням якого загальний стаж роботи позивача на посаді судді складе - 22 роки та 5 днів, що з врахуванням вищезазначеної норми закону дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84, а не 80 відсотків заробітної плати працюючого судді.

Що стосується доводів представника відповідача, що згідно довідки розрахунку стажу судді, яка надана позивачем, в якій зазначено, що стаж роботи ОСОБА_2 на посаді судді становить 20 років 5 місяців 18 днів, в якій не зазначено та не враховано період проходження строкової військової служби, то суд виходить з наступного.

Як вбачається з вказаного розрахунку, позивач надав розрахунок стажу судді, який має право на відставку та утримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданий Добропільським міськрайонним судом Донецької області, як установою з якою позивач перебував у трудових відносинах, в якій вказаний лише стаж трудової діяльності на посаді судді, який становить 20 років 05 місяців та 18 днів, а не загальний стаж роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання.

Разом з тим, як вбачається з протоколу 4146 від 28 жовтня 2016 року та розрахунку стажу ОСОБА_2 Добропільського об'єднаного УПФ України в Донецькій області, період проходження строкової військової служби вказаний та становить 1 рік 6 місяців та 17 днів.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вище викладене, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що законодавством не передбачено врахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку, оскільки до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби, який з урахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу, становить 22 роки та 5 днів, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84, а не 80 відсотків грошового утримання працюючого судді.

Керуючись вимогами ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати, здійснені позивачем по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Керуючись ч.1 ст.94, ст.ст.160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про перерахунок призначеного ОСОБА_2 довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби з 09 листопада 1985 року по 25 травня 1987 року, що становить один рік шість місяців сімнадцять днів.

Зобов'язати Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_2 з 25 жовтня 2016 року перерахунок і виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 % від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше здійснених виплат.

Стягнути з Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 640 (шістисот сорок ) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Постанова суду, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Л.С.Мацишин

05.04.2017