Справа № 489/3919/16-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 р.м. ОдесаСправа № 489/3919/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Бойка А.В.

За участю: секретаря - Брижкіної І.О.

представника апелянта - Галатюк Є.О. (довіреність від 05.04.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року по справі за заявою ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції із заявою, в якій просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо невиконання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2016 року, зобов'язати Управління виконати судове рішення, а саме прийняти рішення, яким поновити позивачу виплату пенсії з 22 червня 2015 року, а також подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлена протиправність припинення Управлінням виплати позивачу пенсії та наявність у позивача права на одержання соціальних виплат у відповідності до вимог чинного законодавства. Однак, управління встановлені судовим рішенням обставини не враховує, у поновленні позивачу виплати пенсії відмовляє, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року вказану заяву задоволено. Суд визнав дії Управляння Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо невиконання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєві від 21 вересня 2016 року в справі №2-а/489/240/16 протиправними, зобов'язавши Управляння виконати постанову суду в повному обсязі. Зобов'язав Управляння подати звіт про виконання даної постанови протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

В апеляційній скарзі Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» від 21.12.2016 року №988 Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва реорганізовано шляхом злиття в Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України державна реєстрація юридичної особи проведена 31.03.2017 року.

З огляду на наведене, колегія суддів відповідно до приписів ст. 55 КАС України дійшла висновку допустити заміну Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва її правонаступником - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2016 року у справі №489/3919/16-а визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області) від 20.07.2016 року №52/2 про відмову у виплаті пенсії за віком ОСОБА_3. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області) розглянути по суті заяву ОСОБА_3 про поновлення виплати пенсії за віком від 22.06.2016 року з прийняттям відповідного рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області) на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2016 року у справі №489/3919/16-а повернуто апелянту.

Таким чином, постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2016 року набрала законної сили, а отже в силу ст. 14 КАС України є обов'язковою для виконання.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано ту обставину, що вказаним судовим рішенням встановлено протиправність відмови Управління у поновленні позивачу виплати пенсії та обґрунтованість і відповідність Закону вимог позивача щодо поновлення виплати пенсії, викладених у його заяві від 22.06.2016 року.

Однак, повторно розглянувши заяву позивача, Управління відмовило позивачу у поновленні виплати пенсії із посиланням на ті ж підстави для відмови у її поновленні, що суд в цій справі визнав неправомірними.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у поновленні пенсії, посилаючись на її необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому просить зобов'язати Управління поновити йому виплату пенсії в судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, оскільки судовим рішенням встановлена обґрунтованість заяви позивача про поновлення виплати пенсії, однак Управління неправомірно відмовляє у поновленні пенсії, вимоги позивача про зобов'язання Управління вчинити певні дії в судовому порядку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 51 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

В своєму Рішенні №25-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наявність у позивача права на поновлення виплати пенсії також підтверджено і судовим рішенням, яке набрало законної сили, у цій справі, що в силу ст. 72 КАС України беззаперечно свідчить про те, що вимоги позивача на поновлення йому пенсії є правомірними.

Отже, наведені обставини позбавляють Управління можливості вирішити спірне питання шляхом відмови позивачу у поновленні виплати пенсії.

На думку колегії суддів, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, у цій справі є безальтернативною підставою для Управління прийняти позитивне рішення за відповідною заявою позивача.

Враховуючи, що відповідач-суб'єкт владних повноважень на виконання судового рішення не вчинив правомірних дій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням належної оцінки обставин справи вірно встановив протиправність у діях відповідача та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії в судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що під час вирішення спору суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, тому ухвалене у справі рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254, 267 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.04.2017 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

А.В. Бойко