Справа № 2а-2250/09/0870
Суддя: Щербак Андрій Анатолійович
Дата ухвалення: 2009-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-2250/09/0870

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2009 року Справа №2а-2250/09/0870

(17 год. 20 хв.)

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, надав суду уточнення та нормативне обґрунтування адміністративного позову. Звертає увагу на те, що п.5.11 ст.5 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств»встановлено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому законі не дозволяється. Просить скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення і стягнути витрати зі сплати судового збору.

Відповідач проти позову заперечив, про що надав до суду письмові заперечення на позовну заяву. ДПІ у Жовтневому районі вважає, що стан фінансово-господарської діяльності позивача, досліджений під час перевірки, не дозволяє зробити висновок про спрямованість здійснення витрат щодо фінансового лізингу для використання у власній господарській діяльності з метою отримання доходу (дохід від даної операції підприємством у періоді, що перевірявся, задекларовано не було). Відповідач вказує, що ЗАТ «ТБ «Електроснаб»неправомірно віднесло до валових витрат винагороди по договору лізингу, а тому, донарахування податку на прибуток, зазначене у оспорюваному податковому повідомленні-рішенні є правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині.

Отримання зазначеної техніки засвідчують акти прийманні-передачі сільськогосподарської техніки від 13.11.2007 року за №№ 10, 11, 12, 13, 14, а також актами приймання-передачі транспортного засобу (серія НДЦ №048864, №101982, №101981, №048861, №101983 від 13.11.2007 року). Отримані автомобілі позивачем було віднесено у бухгалтерському обліку до складу основних засобів.

З пояснень представників позивача встановлено, що автомобілі, які були передані ЗАТ «ТБ «Електроснаб»відповідно до договору фінансового лізингу, брали участь лише у здійснені господарської діяльності, а саме: здійснювали перевезення вантажів (електрообладнання) з м. Дніпропетровська до м. Запоріжжя. Для перевезення вантажів для потріб суб’єкта господарювання не потрібна ліцензія для надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт».

Крім того, пункт 4.1 договору фінансового лізингу №8-07-723 фл від 29.10.2007 року ЗАТ «ТБ «Електроснаб»та ВАТ «НАК «Украгролізинг»передбачає, що черговий лізинговий платіж включає включає, окрім відшкодування вартості предмету лізингу, винагороду у розмірі 7 річних від невідшкодованої вартості предмета лізингу. Факт суми винагороди від залишкової невідшкодованої вартості предмета лізингу засвідчено актами прийому –передачі виконаних робіт б/н від 13.02.2008року, від 13.05.2008 року, 13.08.2008 року, у яких вказано, що лізингоодрежувач підтверджує, що роботи виконані лізингодавцем вчасно і якісно та сплачує винагороду 7 % від вартості техніки, на яку лізингодавцем оформлені документи, відповідно до договору. Судом вивчалися відповідні платіжні доручення, що підтверджують оплату винагороди.

09 вересня 2008 року Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв’язку України було прийнято рішення про видачу ліцензії серії АВ №426405 зі строком дії з 10.09.2008 року по 09.09.2013 року.

З 02.02.2009 року по 12.02.2009 року інспекторами ДПІ у Жовтневому районі, на підставі направлення №0225 від 12.02.2009 року та після повідомлення №810/10/23-2 від 22.01.2009 року було проведено планову виїзну перевірку ЗАТ «ТБ «Електроснаб»з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.04.2006 року по 30.09.2008 року.. Відповідно до наказу начальника ДПІ у Жовтневому районі, термін проведення перевірки було продовжено на період з 13.02.2009 року по 19.02.2009. За результатами перевірки був складений акт №21/23-1/31831117 від 25.02.2009 року, який був підписаний із запереченням головою правління і головних бухгалтером ЗАТ «ТБ «Електроснаб». 27.02.2009 року позивач надіслав на адресу ДПІ у Жовтневому районі свої заперечення до акту перевірки, на які відповідач відповів Висновком №5 від 06.03.2009 року, у якому вказав, що вважає висновки акта правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.32. ст.. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Розділ.3.2 Статуту ЗАТ «ТБ «Електроснаб»одним із предметів діяльності товариства визначає пасажирські і вантажні перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з п.5.1 ст. 5 зазначеного закону, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до пп. 5.2.1 п.5.2 ст. 5,до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну),

Пп.5.3.1, п. 5.3, ст.. 5 того ж закону встановлює, що потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності, а саме: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначеним пунктом 7.11 цього Закону, та витрат, пов'язаних з проведенням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 5.4.4 цієї статті). Обмеження частини другої цього підпункту не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерей, участь в азартних іграх; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених пунктами 5.6 і 5.7 цієї статті, та в інших випадках, передбачених нормами цього Закону. Однак виплати за договором фінансового лізингу не можна віднести до жодної із зазначених категорій.

Стаття 16 Закону України «Про фінансових лізинг» передбачає, що складовою частиною лізингових платежів є винагорода лізингодавцю від лізингоотримувача за отримане у лізинг майно.

Відповідно до пп. 7.9.6 п. 7.9 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» оподаткування операцій лізингу (оренди) здійснюється у такому порядку:

передання майна в оперативний лізинг (оренду) не змінює податкових зобов'язань орендодавця та орендаря. При цьому орендодавець збільшує суму валових доходів, а орендар збільшує суму валових витрат на суму нарахованого лізингового платежу за наслідками податкового періоду, в якому здійснюється таке нарахування. У такому ж порядку здійснюється оподаткування операцій з оренди землі та жилих приміщень;

передання майна у фінансовий лізинг (оренду) для цілей оподаткування прирівнюється до його продажу в момент такої передачі. При цьому орендодавець збільшує валові доходи, а у разі передання у фінансовий лізинг майна, що на момент такого передання перебувало у складі основних фондів орендодавця, - змінює відповідну групу основних фондів згідно з правилами, визначеними статтею 8 цього Закону для їх продажу, а орендар збільшує відповідну групу основних фондів на вартість об'єкта фінансового лізингу (без урахування процентів або комісій, нарахованих або таких, що будуть нараховані на вартість об'єкта фінансового лізингу, відповідно до договору) за наслідками податкового періоду, в якому відбувається таке передання. При нарахуванні лізингового платежу орендодавець збільшує валові доходи, а орендар збільшує валові витрати на таку частину лізингового платежу, яка дорівнює сумі процентів або комісій, нарахованих на вартість об'єкта фінансового лізингу (без урахування частини лізингового платежу, що надається у рахунок компенсації частини вартості об'єкта фінансового лізингу), за наслідками податкового періоду, в якому здійснюється таке нарахування. У разі коли у майбутніх податкових періодах орендар повертає об'єкт фінансового лізингу орендодавцю без придбання такого об'єкта у власність, таке передання прирівнюється для цілей оподаткування до зворотного продажу орендарем такого об'єкта орендодавцю за звичайною ціною, діючою на момент такого зворотного продажу, але не менше первісної вартості такого основного фонду, зменшеної на суму нарахованої амортизації, згідно з нормами статті 8 цього Закону. У разі коли вартість об'єкта фінансового лізингу, що вперше вводиться в експлуатацію, визначається договором у сумі, що є меншою вартості витрат на його придбання або спорудження, податковий орган має право провести позачергову перевірку для визначення рівня звичайної ціни;

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що ЗАТ «ТБ «Електроснаб»було правомірно віднесено до валових витрат

На підставі викладено, ст.ст. 94, 158, 161-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з Державного бюджету на користь закритого акціонерного товариства «Торгівельний будинок «Електроснаб»судові витрати у сумі 3грн. 40коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги.

Повне рішення виготовлено 8 червня 2009 року.

Суддя А.А. Щербак