Справа № 189/1851/16-а(2-а/189/49/16)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2017 року справа № 189/1851/16-а(2-а/189/49/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року та на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання виплатити разову грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку та виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити позивачу 4730 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат.

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат. Стягнути з Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судового збору 551,20 грн.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року виправлено описку в четвертому абзаці резолютивної частини постанови Покровського

районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року з «Стягнути з Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судового збору 551,20 грн.» на «Стягнути з Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в рахунок держави судового збору 551,20 грн.»

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що управління не приймає участі в процесі нарахування та виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» оскільки не є розпорядником коштів за КПКВ 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни», що підтверджується Положенням про управління соціального захисту населення Покровської райдержадміністрації. Нарахування та виплата щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, проживаючим на території Дніпропетровської області, здійснюється спеціальною державною установою, підпорядкованою департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а саме Дніпропетровським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. З тих же причин та з огляду на пункт 19 статті 5 Закону України «Про судовий збір» неможливе виконання ухвали суду першої інстанції.

У відповідності до вимог статті 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії АА № 167840 та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області і отримує підвищення до пенсії як учасник бойових дій.

В 2016 році позивачу було здійснено виплату допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн. відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 02.03.2016 року № 141 Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбачені Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосуванню не Постанова КМУ № 141, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу, частина п'ята статті 12 якого передбачає виплату цієї допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, зважаючи на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, оскільки Закон України № 79 є таким, що прийнятий пізніше у часі, до спірних правовідносин підлягають застосуванню його положення, тому розмір щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни до 5 травня в 2016 році визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 передбачено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 передбачено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «ОСОБА_2 проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Таким чином, щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік має бути нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Крім того, у даній справі не підлягає застосуванню постанова Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 року, оскільки у вказаному рішенні ВСУ предметом спору було визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій за 2014 рік, а у даній справі № 189/1851/16-а(2-а/189/49/16) предметом спору було визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій за 2016 рік.

Таким чином, виходячи з зазначеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що у відповідності до статті 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до статті 195 КАС України вийшов за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час апеляційного провадження встановив порушення, допущені судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року скасовано з прийняттям рішення про відмову у задоволенні позову, тому ухвала Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року, якою внесено виправлення описки у скасовану постанову, підлягає скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров