Справа № 820/6603/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 квітня 2017 р. № 820/6603/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Галіка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними наступні дії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України:

- надсилання ФО-П ОСОБА_3 вимоги в.о. голови Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.04.2014 р. №02-26/1-1806/11 про надання інформації щодо діяльності ФОП ОСОБА_3 на території Харківської області (включаючи місто Харків) за 2013 року та січень-квітень 2014 року на адресу, відмінну від юридичної адреси позивача;

- прийняття розпорядження від 03.06.2014 р. №183-рн/к про початок розгляду справи №2/12-164-14;

- оприлюднення інформації про прийняте рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №196-к від 04.09.20174 р. у справі №2/12-164/14 у газеті "Слобідський край" №21 від 18.02.2016 без додержання обов'язку направити його за юридичною адресою позивача;

- направлення Харківським обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України 24.07.2014 р. запиту №02-2512-3453 до Головного управління Міндоходів у Харківській області про суму доходу, отриманого ФО-П ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за 2013 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що влітку 2014 року співробітниками відповідача надіслано вимогу про надання інформації щодо його діяльності на території Харківської області за 2013 рік та січень - квітень 2014 року.

Разом із тим, зважаючи на те, що відповідачем не дотримано порядок надсилання вимоги про надання інформації на юридичну адресу позивача, останній погодився надати її за усним запитом співробітників відповідача.

Незважаючи на наведене, восени 2016 року позивач дізнався про порушення у Господарському суді Харківської області провадження по справі за позовом Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України до ФОП ОСОБА_3, про стягнення на підставі рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №196-р/к від 04.09.2014 року по справі №2/12-164/14 штрафу у розмірі 68000,00 грн. та пені у розмірі 68000,00 грн., зважаючи на ту обставину, що останній вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимогу в.о. голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.04.2014 року № 02-26/1-1806/11

Позивач, не погоджуючись із правомірністю дій відповідача, вчинених під час розгляду справи №2/12-164/14 та під час прийняття рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №196-р/к від 04.09.2014 року по справі №2/12-164/14 звернувся до адміністративного суду із позовом, у якому просив визнати ці дії неправомірними.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у позовній заяві, та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, позов не визнав, надав до суду клопотання про закриття провадження по справі, зважаючи на те, що справа непідвідомча адміністративним судам та заперечення, у яких посилався на дотримання відповідачем вимог законодавства під час розгляду справи №2/12-164/14 та під час прийняття рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №196-р/к від 04.09.2014 року по справі №2/12-164/14. (а.с.36-37).

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі та про доцільність задоволення позовних вимог, при цьому суд виходить із наступного:

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 1 Закону України від 26 листопада 1993 р. № 3659-ХII "Про Антимонопольний комітет України" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Антимонопольний комітет України визначено як державний орган зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності, що відповідає ознакам суб'єкта владних повноважень, наведеним у ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, спори за участю органів Антимонопольний комітет України щодо виконання ними своїх повноважень є публічно-правовими.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Також судом встановлено та не заперечується відповідачем, що вимога в.о. голови Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.04.2014 р. №02-26/1-1806/11 про надання інформації щодо діяльності ФОП ОСОБА_3 на території Харківської області (включаючи місто Харків) за 2013 року та січень-квітень 2014 року була направлена на адресу відмінну від юридичної адреси відповідача.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Під час реєстрації фізичної особи - платника податків до облікової картки фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів вносяться дані про місце проживання.

Відповідно, податковою адресою фізичної особи визнається місце її проживання, за яким фізична особа має державну реєстрацію. За даною адресою фізична особа береться на облік як платник податків у відповідному територіальному органі державної податкової служби.

Відповідно до статті 89 Цивільного кодексу України дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. Адреса місцезнаходження юридичної особи вноситься до Єдиного державного реєстру та в бланк свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

Як вбачається із наданих позивачем документів, місцем його реєстрації та, відповідно, місцезнаходженням фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є "АДРЕСА_1".

Таким чином, відповідач не мав правових підстав надсилати будь-які листи та повідомлення Позивачу на адресу відмінну від адреси його місцезнаходження, що свідчить про неправомірність його дій.

Посилання відповідача на надані ним договори про надання послуг зв'язку, у яких зазначена адреса позивача "АДРЕСА_2" не може бути сприйнята судом, як належний доказ, оскільки він не є документом, що встановлює місцезнаходження позивача, більше того представник відповідача повідомив, що копії цих договорів посвідчувались не з оригіналів, а з копій наданих підприємством зв'язку, а матеріали справи містять дві копії договорів про надання послуг зв'язку (а.с. а.с. 46, 54), де за однакового терміну дії договорів, у пункті 2.2.2. наявний різний суб'єктний склад осіб, уповноважених отримувати поштові відправлення, що виключає можливість встановити дійсний зміст правовідносин між позивачем та підприємством.

Із огляду на наведене, позивач не міг вважатися таким, що порушив законодавство про захист економічної конкуренції, що полягало у ненаданні інформації на вимогу органу Антимонопольного комітету України.

Зважаючи на зміст ч. 1 ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розпорядження про початок розгляду справи приймаються органами Антимонопольного комітету України лише у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зважаючи на що дії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відносно прийняття розпорядження від 03.06.2014 р. №183-рн/к про початок розгляду справи №2/12-164-14 слід також визнати неправомірними.

Задоволенню підлягає вимога і щодо визнання протиправними дій із оприлюднення Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України інформації про прийняте рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №196-к від 04.09.20174 р. у справі №2/12-164/14 у газеті "Слобідський край" №21 від 18.02.2016 без додержання обов'язку направити його за місцезнаходженням позивача, зважаючи на таке:

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача) у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації) відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою.

Відповідач у ході розгляду справи не надав належних та допустимих доказів неможливості вручення рішення органу Антимонопольного комітету України, зокрема, відсутності позивача чи його уповноважених представників за відповідною юридичною адресою.

Не надано відповідачем і доказів наявності підстав для направлення Харківським обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України 24.07.2014 р. запиту №02-2512-3453 до Головного Управління Міндоходів у Харківській області про суму доходу, отриманого ФО-П ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за 2013 рік

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розмір доходу (виручки) може бути визначений органами Антимонопольного комітету України на підставі адміністративної інформації, отриманої з інших джерел, якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав розмір доходу (виручки), однак докази відсутності у Позивача виручки чи ненадання ним інформації про виручку на вимогу органу Антимонопольного комітету України у матеріалах справи відсутні.

Також суд звертає увагу і на той факт, що термін "адміністративна інформація", застосований у ч. 5 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 13.01.2011року був виключений із українського законодавства, у зв'язку із прийняттям Закону України № 2938-VI "Про внесення змін до Закону України "Про інформацію" шляхом його викладення у новій редакції.

Перевіривши відповідність закону спірних дій та рішень відповідача, суд відмічає, що критерії правомірності рішень та діянь органів державної влади та управління викладені законодавцем в ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії та прийняті рішення, що відповідає ч. 2 ст. 71 КАС України.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання дій протиправними, - задовольнити.

Визнати протиправним дії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо:

- надсилання Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 вимоги виконуючого обов'язки голови Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.04.2014 р. №02-26/1-1806/11 про надання інформації щодо діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на території Харківської області (включаючи місто Харків) за 2013 року та січень-квітень 2014 року на адресу, відмінну від юридичної адреси позивача;

- прийняття розпорядження від 03.06.2014 р. №183-рн/к про початок розгляду справи №2/12-164-14;

- оприлюднення інформації про прийняте рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №196-к від 04.09.20174 р. у справі №2/12-164/14 у газеті "Слобідський край" №21 від 18.02.2016 без додержання обов'язку направити його за юридичною адресою позивача;

- направлення Харківським обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України 24.07.2014 р. запиту №02-2512-3453 до Головного управління Міндоходів у Харківській області про суму доходу, отриманого Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за 2013 рік.

Стягнути користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м.Харків, площа Свободи, б.5, Держпром, 6 під'їзд, 1 поверх, ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 07 квітня 2017 року.

Суддя Панченко О.В.