Справа № 805/4864/16-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 р. Справа №805/4864/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 09 година 55 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С.

представника позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, -

встановив:

09 грудня 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - позивач або Укртрансбезпека) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просив стягнути з відповідача 5 134,42 грн, що еквівалентно 186,30 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку - 30 червня 2016 року, в дохід Державного бюджету України (р/р 0075 у ГУ ДКСУ у Донецькій області /м. Слов'янськ/ 22160100, , МФО 834016).

Фактичні підстави для звернення до суду позивач вбачав в наступному.

30 червня 2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на автомобільній дорозі «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ» (634 км) проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки «КАМАЗ», модель 53212, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки «ГКБ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

За наслідками перевірки складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за № 0006735, на підставі яких проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд у розмірі 186,30 євро.

В добровільному порядку ОСОБА_1 плату за проїзд не вніс.

Посилаючись на ч. 3 ст. 48 Закон України «Про автомобільний транспорт», ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», пп. 3 п. 2, п. 3, п. 4, п. 26, п. 27, п. 28, абз. 2 п. 31, п. 311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, п. 22.5 Правил дорожнього руху, позивач просив стягнути плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у судовому порядку.

Позивач зазначав, що згідно з показниками валютного ринку, що містяться на офіційному Інтернет-порталі Національного банку України, на день проведення розрахунку, а саме станом на 30 червня 2016 року, офіційний курс гривні до 100 євро становив 2 756 грн.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України 5 134,42 грн, що еквівалентно 186,30 євро (а.с. 3-8).

Відповідач - ОСОБА_1 свого ставлення до заявлених вимог не висловив.

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36, 38 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Сторони явку своїх представників до судового засідання не забезпечили.

Через канцелярію суду представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, одночасно вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з цим на підставі ч. 4 ст. 122, ч. 4 ст. 128 КАС України судове засідання проведене за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - Державна служба України з безпеки на транспорті (ідентифікаційний код 39816845) зареєстрована як юридична особа 03 червня 2015 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 054386, в стані припинення не перебуває.

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) утворена на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» внаслідок реорганізації шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та підпорядкування службі, що утворюється, Державної спеціальної служби транспорту.

Укртрансбезпека діє на підставі Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103).

Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства), що визначено п. 1 Положення № 103.

Основні завдання Укртрансбезпеки визначені п. 4 Положення № 103, до яких, зокрема, належить реалізація державної політики з безпеки на автомобільному транспорті загального користування (пп. 1 п. 4 Положення № 103).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що визначено пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103.

Згідно з п. 8 Порядку № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» (далі - Постанова № 592) вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті за переліком згідно з додатком 1, в тому числі Управління Укртрансінспекції у Донецькій області.

П. 2 Постанови № 592 установлено, що правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з п. 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті.

Як свідчить абз. 2 п. 3 Постанови № 592, Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті, як структурних підрозділів апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, до якого, крім іншого, включене Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області.

Отже, Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області є структурним підрозділом Укртрансбезпеки без статусу юридичної особи.

Ч. 7 ст. 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року № 3166-VI (далі - Закон № 3166), абз. 2 п. 12 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (далі - Порядок № 1074), визначено, що орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує виконувати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації Державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

16 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1378-р «Питання Державної служби з безпеки на транспорті», відповідно до якого Уряд погодився з пропозицією Міністерства інфраструктури щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з безпеки на транспорті постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 «Про затвердження Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті» функцій і повноважень Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що припиняються.

Таким чином, позивач є суб'єктом владних повноважень, який звернувся до суду з метою реалізації своїх владних управлінських функцій у сфері здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідач - ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 27 червня 2012 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 2 002154; в стані припинення підприємницької діяльності не перебуває.

ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за кодом КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Як свідчить графік проведення роботи пересувного пункту вагового та габаритного контролю в Донецькій області на червень 2016 року, 30 червня 2016 року робоча група у складі головного спеціаліста відділу державного контролю Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_2, начальника сектору ОМДТП та ОДР відділу УПД ГУНП України в Донецькій області ОСОБА_3, провідного інженера відділу експлуатації та безпеки дорожнього руху Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_4, співробітника Управління Служби безпеки України у Донецькій області ОСОБА_5, здійснювала габаритно-ваговий контроль на посту «Мангуш» - автодорога М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», км 620, пост ДАІ «Мангуш», ПП ГВК (а.с. 10).

Габаритно-ваговий контроль здійснювався з використання ваг платформних 20ВП4 2, зав. № 60, виробник - компанія «ВВС», власник - ДП «Донецький облавтодор» філія «Володарський автодор».

За результатами повірки встановлено, що цей засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 «Ваги для статичного зважування», що підтверджено свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки від 04 серпня 2016 року № 749, виданим ДП «Донецькстандартметрологія» (а.с. 11), та сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2195-2007, виданим 21 листопада 2007 року Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики (а.с. 12).

30 червня 2016 року на автомобільній дорозі «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ» (634 км) головний спеціаліст Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_6 провів габаритно-ваговий контроль автомобілю марки «КАМАЗ», модель 53212, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки «ГКБ», модель 8350, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Цей транспортний засіб належав ОСОБА_1, а керування ним здійснював водій ОСОБА_7

Згаданим транспортним засобом здійснювалося перевезення ячменю за маршрутом с. Орловка - м. Маріуполь Донецької області. На момент перевірки пройдена відстань дорогами загального користування становила 230 км.

Повна маса транспортного засобу дорівнювала 37 656 кг при нормативно допустимій масі 40 000 кг.

Відстань між осями транспортного засобу складала 3,20 м, 1,35 м, 5,15 м, 4,30 м відповідно.

Осьові навантаження на 1 вісь - 5 051 кг при нормативно допустимому навантаженні 11 тонн; на 2 вісь - 17 792 кг при нормативно допустимому навантаженні 17 тонн; на 3 вісь - 6 800 кг при нормативно допустимому навантаженні 11 тонн; на 4 вісь - 8 013 кг при нормативно допустимому навантаженні 11 тонн.

Ці обставини підтверджені актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 30 червня 2016 року № 0006735, що складений головним спеціалістом Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_6

Акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів підписаний водієм ОСОБА_7 без зауважень (а.с. 14).

Невід'ємною частиною акту перевірки від 30 червня 2015 року № 0006735 є розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, який виконаний головним спеціалістом Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_6

Відповідно до цього розрахунку платник ОСОБА_1, чий автомобіль марки «КАМАЗ», державний номер НОМЕР_1, з причепом марки «ГКБ», державний номер НОМЕР_2, здійснював перевезення вантажу за маршрутом с. Орловка - м. Маріуполь Донцької обл. і пройшов до пересувного пункту вагово-габаритного контролю 230 км, мав сплатити 186,30 євро.

Розрахунок проведений, виходячи з таких параметрів: навантаження на вісі (задвоєні) 17 792 кг, плата за проїзд 1 км з перевищенням нормативу - 0,27 євро.

Розрахунок виконаний відповідно до затвердженої формули: До ППГВК: П = (Рзм + Рнв + Рт) х В х 2; 0,27 х 230 х 3 = 186,30 євро (а.с. 15).

Згідно з квитанцією про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 7360 навантаження на вісь 1 - 5051, на вісь 2 - 8468, на вісь 3 - 9324, на вісь 4 - 6800, на вісь 5 - 8013, а разом - 37 656 кг (а.с. 13).

30 червня 2016 року головним спеціалістом Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_6 та оператором вагового комплексу ОСОБА_8 складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Результати вагового контролю автомобіля марки «КАМАЗ», модель 53212, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки «ГКБ», модель 8350, реєстраційний номер НОМЕР_2, наступні: навантаження на осі: 1) 5051, 2) 8468, 3) 9324; 4) 6800; 5) 8013, повна маса транспортного засобу - 37 656 тонн (а.с. 16).

06 грудня 2016 року Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області звернулося до ОСОБА_1 з повідомленням про заборгованість (вих. № 22/936-16).

Разом з цим повідомленням на адресу ОСОБА_1 направлена копія акту № 0006735 про перевищення належним йому транспортним засобом нормативних вагових параметрів, який складений у відповідності до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422, та копія розрахунку № 0006735 плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування у розмірі 186,30 євро.

В повідомленні було зазначено, що водій під час проведення перевірки пред'явив інспекторам Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно з яким, перевірений транспортний засіб належав (перебував у користуванні) ОСОБА_1

У зв'язку з цим ОСОБА_1 мав внести до Державного бюджету України плату за проїзд протягом 30 календарних днів з моменту її визначення та повідомити про це Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області.

ОСОБА_1 повідомлено про те, що у разі відсутності документів, що підтверджують внесення ним плати за проїзд у розмірі 186,30 євро, Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області вживатиме заходи для її стягнення у судовому порядку (а.с. 17).

Докази оскарження ОСОБА_1 розрахунку плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, рівно як і докази внесення ним до Державного бюджету України плати, стягнення якої є предметом спору, суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Великоваговим транспортним засобом вважається транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження, що визначено ст. 1 Закону № 2344.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону № 2344 автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Ст. 34 Закону № 2344 визначає вимоги до автомобільного перевізника.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до ст. 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з п. 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що визначено абз. 1 п. 4 Порядку № 1567.

Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку № 1567 планові, позапланові та рейдові перевірки можуть проводитися із залученням спеціалістів органів внутрішніх справ і науково-дослідних установ (за погодженням з їх керівниками) з питань, що належать до їх компетенції.

Процедура проведення рейдових перевірок визначена п. п. 12-19 Порядку № 1567.

Згідно з п. п. 12-13 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених п. 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

П. 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог ст.ст. 53, 56, 57 і 59 Закону.

Згідно з п. 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи. Під час проведення такої перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансінспекція», та використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями Європейської угоди, здійснення габаритно-вагового контролю.

П. 17 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог п. 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами «Укртрансінспекції».

Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 за результатами планової або позапланової перевірки за місцезнаходженням суб'єкта господарювання складається акт за формою згідно з додатком 2.

Акт складається у двох примірниках, кожен з яких підписується посадовими особами, що провели перевірку, та посадовою особою суб'єкта господарювання або фізичною особою - суб'єктом господарювання (далі - уповноважена особа суб'єкта господарювання). Один примірник акта передається уповноваженій особі суб'єкта господарювання, щодо якого було проведено перевірку, інший - до органу державного контролю.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Відповідно до п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Перевезення вантажів регламентовано розділом 22 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.1. Правил дорожнього руху маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинен перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.5. Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлюють Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30).

Згідно з п. 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5. Правил дорожнього руху.

Відповідно до абз. 1 п. 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з абз. 3 п. 4 Правил № 30 дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5. Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п. 5 Правил № 30 рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і департаментом Державтоінспекції МВС маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в п. п. 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Згідно з п. 24 Правил № 30 маса вантажу і навантаження на осі не повинні перевищувати параметрів, визначених технічною характеристикою транспортного засобу, який перевозить негабаритний вантаж.

Відповідно до п. 25 Правил № 30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у п. 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

П. 3 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207, установлено, що, крім документів, зазначених у п. п. 1 і 2 цього Переліку, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень необхідним є дозвіл на рух автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, виданий Державтоінспекцією.

Таким чином, законодавством визначені особливі умови проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, однією з яких є наявність дозволу на рух або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справлення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).

Цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно з п. 19 Порядку № 879 під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

П. 20 Порядку № 879 установлено, що за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

Відповідно до п. 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

За правилами п. 24 Порядку № 879 після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Порядок № 879 регламентує внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів

Згідно з п. 26 Правил № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Відповідно до п. 27 Правил № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у ст. 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

П. 28 Порядку № 879 визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.

Відповідно до п. 30 Правил № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Згідно з п. 31 Порядку № 879 при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджені ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

За великовагові транспортні засоби (за загальну масу) від 44 до 52 тонн включно ставка за кожен км відстані становить 0,2 євро.

За великовагові транспорті засоби з перевищенням допустимих осьових навантажень до 5 відсотків включно ставка становить 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно - 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що позивач довів належними та допустими доказами наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 5 134,42 грн, що еквівалентно 186,30 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку - 30 червня 2016 року.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом - задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України (р/р 0075 у ГУ ДКСУ у Донецькій області /м. Слов'янськ/ 22160100, , МФО 834016) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 5 134 (п'ять тисяч сто тридцять чотири) гривні 42 копійки, що еквівалентно 186,30 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку - 30 червня 2016 року.

3. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні.

4. Повний текст постанови виготовлений 21 лютого 2017 року.

5. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.