Справа № 804/7573/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2016 р. Справа № 804/7573/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ляшко О.Б.,
без участі представників сторін
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання необґрунтованим стягнення виконавчого збору, стягнення безпідставно сплачених коштів виконавчого збору, -
ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» 07 листопада 2016 року звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якому з урахуванням уточнень просило:
- визнати необґрунтованим стягнення виконавчого збору у розмірі 341781,96 грн. в межах ВП № 51920633 з ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ»;
- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області безпідставно сплачений 02 вересня 2016 року ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» в межах виконавчого провадження ВП № 51920633 виконавчий збір у розмірі 341781,96 грн.
Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання судового рішення про стягнення коштів був нереальним, у звязку з чим, стягнення виконавчого збору відбулось протиправно.
Представники сторін в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що 02 серпня 2016 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 804/908/16, щодо стягнення з ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» на користь Державного бюджету України заборгованості по єдиному соціальному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що виникла за серпень, вересень, жовтень 2015 року в сумі 3415819,62 грн.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 від 11 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 51920633 щодо примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/908/16 та надано боржнику строк для самостійного виконання вимог виконавчого документу до 17 серпня 2016 року.
Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 11 серпня 2016 року та 15 серпня 2016 року було винесено постанови про арешт коштів боржника в межах ВП № 51920633.
Судом встановлено, що 15 серпня 2016 року ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» отримало копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11 серпня 2016 року по ВП № 51920633.
ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» 16 серпня 2016 року видало платіжне доручення № 2200 щодо перерахування 3415819,62 грн. на рахунок ДПІ у Ленінському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яке не було виконане банком по технічним причинам.
ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» 17 серпня 2016 року подало до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заяву від 16 серпня 2016 року за вих. № 1608/2016/2, у якій просило надати додатковий строк для добровільного виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/908/16, в межах виконавчого провадження ВП № 51920633, а також просило відкласти виконавчі дії щодо примусового виконання судового рішення по даному виконавчому провадженню.
Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 18 серпня 2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах ВП № 51920633.
ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» 01 вересня 2016 року перерахувало 3415819,62 грн. на рахунок ДПІ у Ленінському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, за платіжним дорученням № 2360, чим виконало вимоги державного виконавця в межах ВП № 51920633, відкритого щодо примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/908/16.
Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 05 вересня 2016 року в межах ВП № 51920633 було винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ», а 06 вересня 2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Аналізуючи зміст спірних правовідносин суд приходить до наступних висновків.
У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який втратив чинність на підставі Закону № 1404-VIII від 02.06.2016, проте, його норми були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XI (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
У ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XI (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Так, у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2015 року по справі №3-217гс14 та від 06 липня 2015 року у справі 6-785цс15, висвітлено правову позицію про те, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.
У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 за № 14 визначено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово. Суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення був нереальним.
З огляду на дану правову позицію, суд приходить до висновку, про те, що строк для добровільного виконання, який надається державним виконавцем повинен бути реальним.
Отже, оскільки державним виконавцем в межах ВП № 51920633 було одночасно з відкриттям провадження у справі накладено арешт на кошти ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ», що містились на розрахункових рахунках підприємства, боржник мав строк для добровільного виконання до 17 серпня 2016 року, проте, дізнався про це лише 15 серпня 2016 року, 16 серпня 2016 року боржник намагався виконати у добровільному порядку вимоги державного виконавця та перерахувати кошти, але платіж не був здійснений через технічні причини повязані з роботою банку, 17 серпня 2016 року боржник звертався до відповідача із вимогами надати додатковий строк для добровільного виконання та відкласти провадження виконавчих дій, але йому було відмовлено, суд приходить до висновку, що позивачем вчинено усі можливі дії для добровільного перерахування 3415819,62 грн., хоча строк наданий державним виконавцем був нереальним, у звязку з чим стягнення виконавчого збору з ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ», в межах ВП № 51920633, є протиправним.
Проте, оскільки виконавчий збір зараховується на розрахунки рахунок Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, то суд приходить до висновку, що вищевказаний Порядок повернення коштів на дані правовідносин не розповсюджується.
У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з отримувача коштів Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суму коштів у розмірі 341782,00 грн., яка була безпідставно отримана від ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» за платіжним дорученням № 3072 від 02 вересня 2016 року щодо сплати виконавчого збору в межах ВП № 51920633.
Згідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Частинами 1-2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ».
Відповідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви, яка має одну майнову вимогу (предявлену до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) та одну немайнову вимогу (предявлену до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) сплачено 6 501,73 грн. судового збору.
З огляду на те, що судом задоволено адміністративний позов ДП «ДНВК «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» у повному обсязі, то суд вважає за необхідне присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1 378,00 грн., а за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 5 126,23 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 88, 94, 128, 155, 158-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «ЕЛЕКТРОВОЗОБУДУВАННЯ» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання необґрунтованим стягнення виконавчого збору, стягнення безпідставно сплачених коштів виконавчого збору задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 5 126,23 грн. (пять тисяч сто двадцять шість гривень 23 копійки).
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя (підпис) ОСОБА_2