Справа № 815/85/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/85/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за договором)

відповідачі:

державний реєстратор: ОСОБА_2

ОСОБА_3 одеська державна

нотаріальна контора: ОСОБА_4 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора ОСОБА_2, Третьої одеської державної нотаріальної контори про зобов`язання скасувати арешт на квартиру та виключити з реєстру заборон відчуження майна,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04 квітня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_5 до державного реєстратора ОСОБА_2, в якому позивач просить зобовязати відповідача скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 29488 від 12.06.2004р. про арешт квартири.

Під час судового розгляду до участі у справі залучено в якості другого відповідача ОСОБА_3 одеську державну нотаріальну контору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі, порушено її права, оскільки вказане майно належало ОСОБА_6, спадкоємцем якого є позивач. При цьому зазначається, що відповідно до ухвали Київського районного суду міста Одеси від 03.06.2004 р., винесеної по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним, мав бути накладений арешт на квартиру під № 51, розташовану в місті Одесі по Фонтанській дорозі, в будинку під № 16, в корпусі 4, однак при реєстрації обтяження 12.06.2004 р. за № 186936 державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори помилково накладено арешт на квартиру під № 51, яка розташована в місті Одесі по Фонтанській дорозі, в будинку під № 16 (шістнадцятим), в корпусі 1, що й зумовило позивача звернутися до суду із даним адміністративним позовом.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Державний реєстратор ОСОБА_2 проти позову заперечувала, зазначивши, що станом на 12.06.2004р. згідно наказу Міністерства юстиції України № 31/5 від 09.06.1999р. ОСОБА_3 одеська державна нотаріальна контора була реєстратором Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Оскільки з жовтня 2007 р. відповідач не є державним нотаріусом та завідуючою Третьою одеською державною нотаріальною конторою, рішення як державний реєстратор про обтяження на зазначене нерухоме майно не реєструвала, остання вважає, що взагалі не може бути відповідачем по даній справі.

Представник Третьої одеської державної нотаріальної контори в судовому засіданні зазначив, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця перекопської дивізії) в м. Одесі було накладено помилково.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

12.06.2004 р. Третьою одеською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон та арештів внесено запис про накладення арешту на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі за № 29488 (а.с. 86).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є спадкоємцем майна ОСОБА_9, померлого у 2006 р. (а.с. 7; 16-19), в звязку з чим звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка мотивована тим, що до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено запис № 29488 від 12.06.2004р. про арешт квартири АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 03.06.2004 р.

29.11.2016р. (вих. № 5456/01-16) Третьою одеською державною нотаріальною конторою повідомлено ОСОБА_5, що відповідно до ухвали Київського районного суду міста Одеси від 03.06.2004 р., винесеної по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним, мав бути накладений арешт на квартиру під № 51, розташовану в місті Одесі по Фонтанській дорозі, в будинку під № 16, в корпусі 4, однак при реєстрації обтяження 12.06.2004 р. за № 186936, державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори помилково було накладено арешт на квартиру під № 51, яка розташована в місті Одесі по Фонтанській дорозі, в будинку під № 16 (шістнадцятим), в корпусі 1. При цьому зазначено, що на теперішній час ОСОБА_3 одеська державна нотаріальна контора не має можливості зняти арешт з квартири № 51, яка розташована в місті Одесі по Фонтанській дорозі, в будинку під № 16 (шістнадцятим), в корпусі 1, оскільки: 1) Єдиний реєстр заборон та обтяжень (в якому зареєстровано обтяження) існував до 31.12.2012р.; 2) відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріуси не мають повноважень на зняття арештів (а.с. 6).

Позивач, вважаючи протиправним та безпідставним накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії), звернувся з позовом до суду, в якому просить зобовязати відповідача його скасувати.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд зясовує, чи використане повноваження, надане субєкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Тому вирішуючи справу стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 29488 від 12.06.2004р. про арешт квартири, перш за все слід дослідити питання наявності підстав для такої реєстрації.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невідємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на кожний обєкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер обєкту нерухомого майна.

Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: 1) нерухоме майно; 2) право власності та субєкта (субєктів) цього права; 3) інші речові права та субєкта (субєктів) цих прав; 4) обтяження прав на нерухоме майно та субєкта (субєктів) цих обтяжень.

У разі відсутності відкритого на обєкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та субєкта (субєктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та субєкта (субєктів) цих прав вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, коли така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.

Після відкриття на обєкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та субєкта (субєктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та субєкта (субєктів) цих обтяжень переносяться до такого розділу.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов'язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується та визнається відповідачами той факт, що при реєстрації обтяження 12.06.2004 р., номер витягу № 186936, Третьою одеською державною нотаріальною конторою помилково був накладений арешт на квартиру під № 51, яка розташована в місті Одесі по Фонтанській дорозі, в будинку під № 16 (шістнадцятим), в корпусі 1 на підставі постанови Київського місцевого суду м.Одеси від 03.06.2004 р.

На виконання письмової ухвали суду Третьою одеською державною нотаріальною конторою надано документи, на підставі яких внесено запис до Єдиного реєстру заборон та арештів за № 29488 від 12.06.2004р. про арешт квартири АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі.

Судом встановлено, що 10.06.2004р. (вхід. № 1535) на адресу Третьої одеської державної нотаріальної контори надійшла до виконання копія ухвали Київського районного суду м. Одеси про забезпечення позову.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2004 р. накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру № 51, розташовану в будинку 16, копусі 4 по вулиці Фонтанська дорога в м. Одесі й заборонено оформлення та використання вказаного обєкта (а.с. 84-85).

Згідно витягу Єдиного реєстру заборон та арештів 12.06.2004 р. Третьою одеською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон та арештів внесено запис про накладення арешту на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2004 р. на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі за № 29488 (а.с. 86).

Тобто згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2004 р. про забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру № 51, розташовану в будинку 16, копусі 4 по вулиці Фонтанська дорога в м. Одесі, однак до Єдиного реєстру заборон та арештів внесено запис про накладення арешту на квартиру № 51, в будинку 16, корпус 1 по вулиці Фонтанська дорога в м. Одесі.

Суд зазначає, що Законом України від 26 листопада 2015 року N 834-VIII, що набув чинності з 01.01.2016року, до Закону N 1952-IV внесено зміни шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус.

Так, ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції Закону України N 834-VIII врегульовано питання внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

За приписами ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна відповідний запис скасовується.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про відмову в державній реєстрації прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування відповідного рішення та відновлюється розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Згідно п.2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Під час офіційного зясування обставин по справі суд встановив, що Третьою одеською державною нотаріальною конторою 12.06.2004р. помилково внесено запис про арешт нерухомого майна, а саме квартири № 51 по вулиці Фонтанська дорога (колишня вулиця Перекопської дивізії), будинок 16, корпус 1 у м. Одесі.

Оскільки станом на 12.06.2004р. реєстратором Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна була ОСОБА_3 одеська державна нотаріальна контора, а ОСОБА_2 завідуючою Третьої одеської державної нотаріальної контори і підписувала від імені Третьої одеської державної нотаріальної контори документи, з 2007 року остання не є державним нотаріусом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобовязання останньої скасувати арешт на зазначену квартиру.

При цьому суд зазначає, що даний позов підлягає задоволенню шляхом скасування запису № 29488 від 12.06.2004р. про арешт нерухомого майна, а саме квартири № 51, в будинку 16, корпус 1 по вул. Фонтанська дорога (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі та зобовязання Третьої одеської державної нотаріальної контори внести відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги помилковість внесення запису про арешт, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для скасування запису № 29488 від 12.06.2004р. про арешт майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі, та зобов'язання Третьої одеської державної нотаріальної контори внести відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до державного реєстратора ОСОБА_2, Третьої одеської державної нотаріальної контори про зобов`язання скасувати арешт на квартиру та виключити з реєстру заборон відчуження майна,- задовольнити.

Скасувати запис № 29488 від 12.06.2004р. про арешт нерухомого майна, а саме квартири № 51, в будинку 16, корпус 1 по вул. Фонтанська дорога (колишня вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі та зобовязати ОСОБА_3 одеську державну нотаріальну контору внести відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.04.2017 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.