Справа № 750/1818/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/1818/17
Провадження № 2-а/750/470/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789 XII; зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити пенсію за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789 XII, з 09 листопада 2016 року з розрахунку 80% місячного заробітку за 20 років вислуги, зі збільшенням розміру пенсії за кожен рік страхового стажу понад 20 років на один відсоток місячного заробітку, без обмеження максимального розміру, з урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури Чернігівської області від 01.11.2016 року №18-224 і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідачем подано заперечення проти позову.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.03.2017 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання подала клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив.

У запереченні на позов відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213 - з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Також відповідач вказав на те, що у позивача недостатньо стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 09 листопада 2016 року звернулася до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Листом від 12 січня 2017 року № 1205/05 Чернігівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у задоволенні такої заяви відмовлено з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213, згідно якого внаслідок неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне грошове утримання призначаються, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а також відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» на день звернення до вислуги років, що давала б право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру №1697 від 14.10.2014, позивачу можливо зарахувати 11 років 8 місяців 04 дні, а саме: стаж роботи на прокурорських посадах 10 років 16 днів, на посаді державного службовця з вищою юридичною освітою 1 рік 7 місяців 18 днів, а відповідно до вимог Закону необхідно 23 роки.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих передбачено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII.

Разом з тим, 15 липня 2015 року у певній частині набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Підпунктом 1 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом: Закон України «Про прокуратуру» (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 53, ст. 793, N 50, ст. 474; 1995 р., N 11, ст. 71, N 34, ст. 268; 2001 р., N 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., N 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., N 29, ст. 233, N 30, ст. 247; 2004 р., N 8, ст. 66; 2005 р., N 2, ст. 32, N 6, ст. 132, N 11, ст. 198; 2006 р., N 1, ст. 18, N 19 - 20, ст. 156; 2007 р., N 7 - 8, ст. 66, N 33, ст. 442; 2008 р., NN 5 - 8, ст. 78, N 48, ст. 357; 2010 р., N 37, ст. 497, NN 41 - 45, ст. 529; 2011 р., N 23, ст. 160, N 30, ст. 279; 2012 р., N 12 - 13, ст. 82; 2013 р., N 14, ст. 89, N 21, ст. 208, N 37, ст. 490, N 39, ст. 517; 2014 р., N 11, ст. 132, N 17, ст. 593, N 20 - 21, ст. 745, N 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50 1, частини третьої статті 51 2ONT>, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Разом з тим, частина третя, четверта, шоста та одинадцята статті 50-1 (у редакції вказаних змін, що була вже чинною на момент звернення позивача до пенсійного органу (09 листопада 2016 року) передбачає наступне: розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (ч. 3); середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин і вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах, установлених на дату звернення за пенсією (ч. 4); до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (ч. 6); особи, звільнені з роботи в порядку дисциплінарного стягнення з позбавленням класного чину або позбавлені класного чину за вироком суду, втрачають право на пенсійне забезпечення за вислугою років. Права на одержання пенсії, передбаченої цією статтею, позбавляються також особи, звільнені з роботи у зв'язку з засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією. У таких випадках пенсія прокурорам і слідчим призначається на загальних підставах (ч. 11).

Отже, на момент звернення позивача із заявою за призначенням пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури врегульовано іншою нормою - статтею 86 Закону № 1697-VII.

Частиною 1 ст. 86 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки позивач працювала: з 05.03.2005 по 22.10.2006 на посаді спеціаліста 1 категорії прокуратури Чернігівської області; з 23.10.2006 по 23.09.2007 на посаді помічника прокурора Чернігівського району; з 24.09.2007 по 02.08.2015 на посаді старшого прокурора організаційно контрольного відділу прокуратури Чернігівської області; з 03.08.2015 по 13.01.2016 на посаді прокурора організаційно контрольного відділу прокуратури Чернігівської області; з 14.01.2016 по теперішній час на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури області.

Відповідно до ч. 6 ст. ст. 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Таким чином, згідно з наданими документами до вислуги років, що давала б позивачу право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697 від 14.10.2014 року зараховується 11 років 8 місяців 04 дні, а саме: 10 років 16 днів стаж роботи на прокурорських посадах та 1 рік 7 місяців 18 днів стаж роботи на посаді державного службовця з вищою юридичною освітою, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» №1697 від 14.10.2014 року, який є чинним на час виникнення спірних правовідносин.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 167, 171, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя