Справа № 382/1886/16-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 382/1886/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Карпович В.Д.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Яготинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Яготинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок розміру пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати незаконними дії Яготинського об'єднаного управління ПФУ Київської області щодо переведення ОСОБА_2 з пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 22 серпня 2014 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції …

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач отримувала пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у період з 24.09.2004 по 01.03.2011.

З 01.03.2011 позивач працює вчителем математики Ничипорівського НВК «ЗОНІ І-ІІІ ст. - ДНЗ» Яготинської районної ради Київської області. У зв'язку із цим, нарахування та виплату пенсії за вислугу років з 01.03.2011 їй було припинено.

22 серпня 2014 року позивач звернулася до УПФУ в Яготинському районі з заявою про призначення їй пенсії за віком у відповідності до ст.ст. 6, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.ст. 26, 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

02 листопада 2016 року позивач звернулася до Яготинського об'єднаного управління ПФУ Київської області з заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за період трьох років, що передують року звернення за призначенням пенсії з 22.08.2014 (відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), як особі, що звернулася з заявою про призначення пенсії за віком вперше.

Листом № 80/К-01/04-03 від 10.11.2016 року відповідач повідомив у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії відмовлено.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку за заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, де суд вказав, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Відповідно до ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 24.09.2004 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 21 серпня 2014 року позивач досягла віку, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». У зв'язку із цим, нею 22 серпня 2014 року було подано відповідну заяву до пенсійного органу. З цього дня згідно розпорядження № 127616 від 29.08.2014 їй призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Тобто, позивачу у 2004 році було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» вона звернулася вперше.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на отримання пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» із застосуванням показника заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення цього виду пенсії. Проте, суд помилково визначив дату, з якої має бути здійснений перерахунок.

За змістом ч. 2 ст. 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки пенсія є періодичною виплатою, яка виплачується щомісяця, то про порушення свого права позивач мала дізнатись, не отримуючи пенсію у встановленому законом розмірі, однак у визначений процесуальним законом строк до суду не звернулася.

Частиною 1 ст. 100 КАС встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу на те, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку в матеріалах позовної заяви відсутнє та до матеріалів справи не додано.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КАС позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи те, що з даним адміністративним позовом позивач звернулася до суду 21.11.2016, то апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов за період з 22.08.2014 по 21.05.2016 підлягає залишенню без розгляду.

Суд першої інстанції також необґрунтовано визнав протиправними дії відповідача щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором <…>.

Враховуючи, що позивач скористалась своїм правом вибору пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» про що 22.08.2016 нею було подано відповідну заяву, що переводячи позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, відповідач діяв правомірно,а тому підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду, залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року, позов задовольнити частково, а в частині позовних вимог за період з 22 серпня 2014 року по 21 травня 2016 року позов залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 202, 203, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Яготинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити частково.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги за період з 22 серпня 2014 року по 21 травня 2016 року залишити без розгляду.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Яготинське об'єднане управління ПФУ Київської області, провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 22 травня 2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.