Справа № 461/1047/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Львів № 876/3652/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 14 лютого 2017 року з питань забезпечення позову у справі № 461/1047/17 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просило скасувати постанову головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30 грудня 2016 року ВП № 53180367.

Крім цього, позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив заборонити відповідачу вчиняти будь - які дії з виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 30 грудня 2016 року ВП № 53180367, в тому числі: заборонити накладати штрафи, арешт на кошти або виставляти платіжні вимоги про списання коштів з його рахунків та зупинити дію вказаної постанови до набрання законної сили рішенням у вказаній справі.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 14 лютого 2017 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує посиланням на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів на підставі виконавчих документів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби, а відповідно її виконання призведе до заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, а також правам, свободам та інтересам осіб, кошти на виплату заробітної плати та пенсій яких, обліковуються на його рахунках.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що 30 грудня 2016 року головним державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коблів Л. Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53180367 з виконання виконавчого листа, виданого 24 листопада 2016 року Сихівським районним судом м. Львова № 464/2881/16-а про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 540 грн витрат. Також у вказаній постанові зазначено, що з боржника підлягає стягненню виконавчий збір в розмірі 7270.92 грн.

Не погодившись із вказаною постановою Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило її в судовому порядку та подало до суду клопотання про забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі та неможливість захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити чи наявна хоча б одна з передбачених частиною першою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України обставин та оцінити чи не призведе застосований судом захід забезпечення позову до заподіяння ще більшої шкоди, ніж та, якої можна запобігти шляхом його застосування.

Також суд повинен врахувати пов'язаність заходів забезпечення позову з його предметом та співмірність таких заходів з заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту вказаного клопотання видно, що доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову зводяться до очевидної протиправності дій відповідача. Такі ж обґрунтування підстав позову наведені позивачем і в позовній заяві.

Таким чином, в основу заяви про забезпечення позову позивачем фактично покладені доводи, якими він обґрунтовує позовні вимоги, через що задоволення наведеного клопотання призведе до фактичного вирішення справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Оскільки позивачем належним чином не було обґрунтовано та наведено достатніх та беззаперечних доказів того, що до ухвалення рішення у справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, з метою захисту яких він звернувся до суду, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим після набрання законної сили рішенням в даній адміністративній справі або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, то висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні такого клопотання є правильним.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 14 лютого 2017 року з питань забезпечення позову у справі № 461/1047/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 10 квітня 2017 року.