Справа № 335/607/17(2-а/335/92/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2017 рокусправа № 335/607/17(2-а/335/92/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 лютого 2017 року у адміністративній справі № 335/607/17(2-а/335/92/17) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати йому довічного грошового утримання судді у відставці протиправною та зобовязання відповідача здійснити йому з 01 грудня 2016 року перерахунок та відповідну виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % заробітку працюючого судді з урахуванням 50 % за вислугу років на підставі довідки Господарського суду Запорізької області від 01 грудня 2016 року №09-19/1236, складає 22320грн. без обмежень.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 лютого 2017 року позов задоволений.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Заявник апеляційної скарги зазначає, як на момент звернення позивача до управління, так і на момент звернення його до суду Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не визначено механізму проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді. Крім того, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання су4ддів від 15ю1ю2016 року довільної форми, тому йому було правомірно відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач у поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права.

Відповідачем направлено до суду заяву в якій він просить провести судовий розгляд апеляційної скарги за відсутності його представника.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, згідно статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Справа розглянута у відповідності до приписів частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів позивач з 10.01.2002 року на підставі рішення Верховної Ради України був звільнений з посади судді заступника голови господарського суду Запорізької області у зв'язку з виходом у відставку, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя з 06.02.2007 року, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, призначене у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

15 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя із заявою щодо перерахунку йому з 01.12.2016 року довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим суддям, долучивши до заяви довідку Господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 року №09-131236. Листом від 27.12.2016 року №371/Б-9 відповідачем відмовлено здійсненні позивачу перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з підстав надання позивачем заяви, яка складена не у відповідності за формою згідно із додатком №2 до Порядку подання та оформлення документів для перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовзкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, від 25.11.2005 року №22-1, а також оригіналу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, зазначено, що на даний час невизначено механізму проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.

Не погоджуючись з відмовою відповідача позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова позивачу у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді є протиправною, оскільки останній має право на відповідний перерахунок.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

З прийняттям Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року право позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці регламентувався вказаним Законом.

В подальшому, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №213-VIII від 02.03.2015 року з 01.06.2015 року скасовано норми щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Проте, положення пункту 5 розділу ІІІ в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016.

Закони, інші правові акти, їх окремі положення, визнані рішенням Конституційного Суду України такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення (частина 2 статті 152 Конституції України). При цьому згідно з Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 158 та статті 159 Конституції України від 9 червня 1998 року № 8-рп/98 рішення і висновки Конституційного Суду України є однаково обов'язковими до виконання.

У пункті 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 зазначено, що Конституційний Суд України вже визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013). Незважаючи на це, Верховна Рада України прийняла Закон № 213, Закон № 911, окремими положеннями яких звужено обсяг гарантій незалежності суддів.

Конституційний Суд України зауважує, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина 2 статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина 2 статті 8 Основного Закону України).

Крім того, частиною 4 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-УІІІ, який набрав чинності з 30.09.2016 року, встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну відмову у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У відповідності до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, вірно застосований матеріальний закон та не допущено порушень процесуального права, оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає, відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко