Справа № 819/496/17
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

819/496/17

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/496/17

06 квітня 2017 р.

м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Осташа А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Відділу освіти Тернопільської районної державної адміністрації

до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про зняття арешту з помилково перерахованих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відділом освіти Тернопільської районної державної адміністрації помилково перераховано грошові кошти на р/р Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» платіжним дорученням №1 від 26 січня 2017 року в сумі 716841,74 грн, які знаходяться на арештованому рахунку, дані кошти призначались для виплати заробітної плати працівникам освіти Тернопільської районної державної адміністрації, молодшого обслуговуючого персоналу та можуть бути виключно використанні за призначенням. На відповідне звернення відділу освіти до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» повідомило про неможливість їх повернення, в зв'язку з тим, що на всі кошти підприємства накладено арешт. Зазначене стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Представник відповідача 1 в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Щодо зазначеного позову надали письмові пояснення, в яких зазначено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішення управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження №51879779 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2016 №921/894/15-г/З про стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на користь ПАТ "ПАК Нафтогаз України" 696328,95 грн. штрафу. В ході виконання державним виконавцем вжито ряд заходів примусового виконання шляхом накладення арешту на кошти та майно ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз". Щодо зняття арешту із помилково перерахованих коштів позивачем повідомив, що скільки на даний час виконавче провадження незавершене то представник відповідача вважає, що в даному випадку питання про зняття арешту з майна має вирішуватись в судовому порядку.

Представник відповідача 2 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності заперечень проти позову суду не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі

Оскільки в судове засідання не прибули особи, які беруть участь у справі, тому судовий розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

ПАТ КБ Приватбанк листом від 06.02.2017 №20.1.0.0.0/7-20170130/983 повідомив про неможливість повернення помилково перерахованих грошових коштів, оскільки на даний розрахунковий рахунок ПАТ «Тернопільміськгаз» в ПАТ КБ «Приватбанк», накладено арешт в межах примусового виконання органами Державної виконавчої служби рішень Господарського суду Тернопільської області (аркуш справи 9).

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» 03.02.2017 листом №54 повідомив, що на р/р ТФ ПАТ КБ Приватбанк 27.01.2017 помилково зараховано кошти в сумі 716841,74 від відділу освіти Тернопільської районної державної адміністрації (призначення платежу заробітна плата за січень 2017 року. Оскільки на даний р/р накладено арешт в межах примусового виконання рішень Господарського суду Тернопільської області органами ДВС не мають змоги здійснити повернення коштів даному відправнику (аркуш справи 10).

Позивач листами від 09.02.2017 №01-12/210 та №01-12/213 звернувся до Державної виконавчої служби про надання дозволу, в межах накладеного арешту на повернення помилково перерахованих грошових коштів на розрахунковий рахунок ПАТ «Тернолільміськгаз» (аркуш справи 11-12).

Відповідачі повідомили, що підстави щодо звільнення майна (коштів) боржника з-під арешту у відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. Питання про зняття арешту з вищезазначених коштів може бути вирішено в судовому порядку. Про що свідчить лист відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 27.02.2017 №193 та лист №5065-0-33-17/20-1 від 03.03.2017р відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (аркуш справи 13-14).

Суд встановив, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішення управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження № 51879779 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2016 № 921/894/15-г/З про стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на користь ПАТ "ПАК Нафтогаз України" 696328,95 грн. штрафу.

Державним виконавцем 09.08.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Рішення суду в строк для самостійного виконання боржником не виконано.

В ході виконання державним виконавцем вжито ряд заходів примусового виконання шляхом накладення арешту на кошти та майно ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз".

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні (п. 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

В розумінні частини першої статті 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Згідно абз. 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виходячи з положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

- отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

- надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

- отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

- наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

- відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

- отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

- погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

- отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши фактичні обставини справи, з урахуванням положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.