Справа № 348/2249/16-а
Суддя: Грещук Р.П.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2249/16-а

06 квітня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Клекот Л.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

його представника - ОСОБА_2,

представника відповідача - Жукової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови у призначенні пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови у призначенні пенсії.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Просить суд його позов задоволити. Поновити строк для звернення до адміністративного суду для визнання протиправними дій відповідача, який було пропущено з поважних причин.

Визнати незаконними дії Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області щодо відмови в призначенні та виплаті мені пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язати Надвірнянське ОУПФ України Івано-Франківської області зарахувати до його трудового стажу роботу період з 17.05.1993 року по 31.05.2005 рік, з 01.03.2007року по 29.01.2010 рік, з 09.02.2010 року по 20.11.2011рік та період з 01.12.2011 року по 12.10.2012 рік у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посадах лісоруб 5-го та 4-го розрядів в постійно діючій лісозаготівельній ділянці, що дає йому право на пенсію за вислугу років згідно «Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. N 583, призначити та виплатити йому пенсію за вислугу років з 09.12.2014р.

Представник відповідача- Надвірнянського ОУПФ України в Івано-Франківській області в судовому засіданні позов не визнала, вважає, що позовні вимоги позивачки є безпідставними і не підлягають до задоволення та подала заперечення в якому вказала, що відповідно до ч.2 розділу XV Прикінцевих положень «Закону про пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, та відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом про пенсійне забезпечення. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до рт. 27 Закону про пенсійне страхування та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Згідно з ч. 16 Прикінцевих положень «Закону про пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить вищезазначеному Закону.

Положення Закону про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до п. «в» ст. 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (утому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше ніж 25 років, з них не менше ніж 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше ніж 20 років, з них не менше ніж 10 років на зазначеній роботі.

У разі якщо із записів трудової книжки неможливо зробити висновок щодо зарахування до спеціального стажу певного періоду роботи, до районного, міського управління Пенсійного фонду додатково надається уточнююча довідка підприємства, видана на підставі первинних документів.

Згідно зі ст. 7 Закону про пенсійне забезпечення пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Список професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою № 583.

Відповідно до зазначеного Списку право на пенсію за вислугу років мають: робітники: здимщики-збирачі, звальщики лісу, водії автомобілів з вивезення лісу, лебідчики на трелюванні лісу, лісоруби, машиністи-кранівники, зайняті на лісосіках, лісонавантажувапьних пунктах, верхніх і проміжних складах, машиністи з'єднувальних (сортувальних) машин, машиністи трелювальних машин, навальники-звальщики лісоматеріалів, зайняті на лісосіках, лісонавантажуватьних пунктах, верхніх і проміжних складах, обрубувачі сучків, розкряжувальники, слюсарі з ремонту лісозаготівельного обладнання, зайняті на лісосіках, лісонавантажувапьних пунктах, верхніх і проміжних складах, сортувальники деревини на воді, з'єднувачі плотів, трактористи на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу, трелювальники, формувальники плотів, чокувальники, штабелювальники деревини, зайняті на лісосіках, лісонавантажувапьних пунктах, верхніх і проміжних складах, спеціалісти: майстри, старші майстри, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах.

Окрім того відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 за період роботи з 17.05.1993 р. по 31.05.2005 р., з 01.03.2007 р. по 29.01.2010 р.,з 09.02.2010 р. по 20.11.2011 р. та у період з 01.12.2011 р. по 12.10.2012 у ВАТ «Ноябрськелектромережабуд» Позивач працював вахтовим методом роботи, що чітко відображається у довідках про заробітну плату за вищезазначений період.

Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, перевіривши матеріали справи приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Змістом ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Ч. 1 ст.71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі- Ковбель В.В., 27.09.1959року народження, є пенсіонером і перебуває на обліку в Надвірнянському ОУПФ України Івано-Франківської області, де отримує пенсію по інвалідності з 13.07.2013р.

З'ясовано також, що у періоди з 17.05.1993р. по 31.05.2005р., з 01.03.2007р. по 29.01.2010 р., з 09.02.2010р. по 20.11.2011р. та у період з 01.12.2011р. по 12.10.2012 р. позивач працював в ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посадах лісоруба 5-го та 4-го розрядів.

Вищевказане підприємство знаходилося на території в м. Ноябрськ, Тюменської області, (Росія) Ямало-Ненецкого автономному окрузі (Росії), який згідно Постанови Ради Міністрів СССР від 10.10.1967року №1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесений до районів Крайньої Півночі.

Дані обставини не заперечуються представником відповідача - Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області.

В судовому засіданні також перевірено, що весь стаж роботи ОСОБА_1 на вищевказаних підприємствах підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці від 17.06.1980р. з посиланням на дату та номер наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача у період з 17.05.1993р. по 31.05.2005 р., з 01.03.2007р. по 29.01.2010р., з 09.02.2010р. по 20.11.2011р. та у період з 01.12.2011р. по 12.10.2012р. (тобто, 17 років, 6 місяців та 05 днів) він працював у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» лісорубом 5-го та 4-го розрядів в постійно діючій лісозаготівельній ділянці, що дає йому згідно «Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві», право на пенсію за вислугу років, згідно Постанови КМУ №583 від 12.10.1992р.

Відповідно до ст. 55 п. «в» З-ну України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років робітникам (у тому числі лісорубам), безпосередньо зайнятих на лісозаготівлях призначається чоловікам після досягнення ними 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, після досягненням 55 річного віку, позивач 09.12.2014р. та повторно у жовтні 2016р. звернувся до відповідача для призначення йому пенсії за вислугу років. При цьому до заяви ним було подано пакет документів про стаж роботи, заробітну плату та уточнюючі довідки видані 22.09.2015р.

Разом з тим, рішенням відповідача від 28.10.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки відповідач не зарахував йому стаж роботи за вислугу років у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посаді лісоруба в постійно діючій лісозаготівельній ділянці.

Відповідно до ст. 62 З-ну України «Про пенсійне забезпечення», п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі-Порядку), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 цього «Порядку» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На переконання суду, підтвердженням того, що з 17.05.1993р. по 31.05.2005р., з 01.03.2007р. по 29.01.2010р., з 09.02.2010р. по 20.11.2011р. та у період з 01.12.2011р. по 12.10.2012р., всього- 17 років, 6 місяців та 05 днів, позивач працював у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посадах лісоруб 5-го та 4-го розрядів в постійно діючій лісозаготівельній ділянці, крім записів у трудовій книжці, свідчать наступні документи.

Довідка видана ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» №99 від 16.09.2015року де зазначено, що ОСОБА_1 з 17.05.1993року по 31.05.2005рік працював у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посаді лісоруб в постійно діючій лісозаготівельній ділянці.

Довідка видана ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» №96 від 16.09.2015року з якої вбачається, що позивач з 01.03.2007року по 29.01.2010рік працював у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посаді лісоруб в постійно діючій лісозаготівельній ділянці.

Довідка видана ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» №98 від 16.09.2015року з якої видно що позивач ОСОБА_1 з 09.02.2010року по 20.11.2011рік працював у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посаді лісоруб в постійно діючій лісозаготівельній ділянці.

Довідка видана ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» №105 від 22.09.2015року де вказано, що з 01.12.2011року по 12.10.2012рік ОСОБА_1 працював у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посаді лісоруб в постійно діючій лісозаготівельній ділянці.

Вищевказані уточнюючі довідки були видані ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на підставі наказів по особову складу та картки форми Т-2, а їхні копії долучені до матеріалів справи.

Таким чином, позивачем були подані всі необхідні документи, що підтверджують його стаж роботи на посаді лісоруб на постійно діючих лісозаготівельних дільницях ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» який в загальному становить 17 років, 6 місяців та 05 днів, є наявність віку - більше 55 років і загальний стаж роботи 25 років, а тому суд вважає, що відмову відповідача неправомірною, оскільки при її винесенні порушені конституційні права позивача щодо пільгового пенсійного забезпечення, гарантовані ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.І ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи те, що представник Надвірнянського ОУПФ України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області не надав суду доказів правомірності своїх дій , суд вважає такі дії незаконними та приходить до висновку, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і захист порушеного права можливий шляхом визнання незаконними дій Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті пенсії на пільгових умовах та зобов'язати Надвірнянське ОУПФ України Івано-Франківської області зарахувати до його трудового стажу вказані ниму позовній заяві та зазначені у трудовій книжці та довідках, які зберігаються в матеріалах справи, періоди роботи у ВАТ «Ноябрьськелектромережабуд» на посадах лісоруб 5-го та 4-го розрядів в постійно діючій лісозаготівельній ділянці.

Разом з тим, щодо вимог позивача зобов'язати Надвірнянське ОУПФ України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії з 09.12.2014 року суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина друга статті 99 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи викладне, положення ч.2 ст.99 КАС України, а також те, що позивач, дізнавшись про порушення своїх прав і звернувшись 19.10.2016 року з листом до Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області, пропустив строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів за період з 09.12.2014 року по 18.10.2016 року включно, в цій частині його вимог слід відмовити.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 частково, а саме призначити та виплачувати пенсію за вислугу років з 19.10.2016 року- з часу його звернення до Надвірнянського ОУАФ України Івано-Франківської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 161-163 КАС України, ст. 62 З-ну України «Про пенсійне забезпечення», п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, ст. 55 п. «в» З-ну України «Про пенсійне забезпечення»,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними - задоволити частково.

Визнати незаконними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу періоди його роботи з 17.05.1993року по 31.05.2005рік, з 01.03.2007року по 29.01.2010рік, з 09.02.2010року по 20.11.2011 рік та період з 01.12.2011року по 12.10.2012 рік у Відкритому акціонерному товаристві «Ноябрьськелектромережабуд» на посадах лісоруб 5-го та 4-го розрядів в постійно діючій лісозаготівельній ділянці, що дає позивачу право на пенсію за вислугу років згідно «Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 583, а також призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 19.10.2016р.

В решті вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст постанови виготовлено 07.04.2017 року