Справа № 826/27198/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмедіалаб» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Укрмедіалаб» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № ; № від 06.08.2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 08 грудня 2016 року позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року та постановити нову про відмову у задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ «Амарант Груп» за період діяльності з 01.04.2013 року по теперішній час, за результатами якої складено Акт № 431/1/26-50-22-03/37413630 від 23 липня 2015 року (далі - Акт перевірки від 23 липня 2015 року № 431/1/26-50-22-03/37413630).

На підставі Акту перевірки № 431/1/26-50-22-03/37413630 від 23 липня 2015 року відповідач виніс податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 06 серпня 2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 182 063 грн., визначені штрафні (фінансові) санкції: 45 515, 75 грн.

Також прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 06 серпня 2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на 23 165 грн., визначені штрафні (фінансові) санкції: 5 791, 25 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач скористався правом адміністративного узгодження спірних податкових повідомлень рішень, відповідно до приписів ст. 56 ПК України, за результатами якого податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, у спірний період між ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» (Покупець) та ТОВ «Амарант Груп» (Постачальник) укладено Договір поставки № 106 від 04.06.2014 року. За умовами даного Договору Постачальник зобов'язується поставляти і передавати у власність, а Покупець сплачує на умовах та в порядку, визначених Договором, за вироби медичного призначення (далі - Товар) партіями за цінами, які зазначені у рахунку-фактурі та видаткових накладних, що є невід'ємною частиною договору.

Датою поставки є дата отримання покупцем товару згідно з видатковими накладними підписаними сторонами. Поставка товару здійснюється покупцем та за його рахунок. Договір діє до 31.12.2014 року та може бути продовженим.

На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем до матеріалів справи надано копії замовлень до договору поставки, копії рахунків на оплату; видаткових накладних; податкових накладних, витягу з Єдиного реєстру податкових накладних щодо реєстрації всіх податкових накладних в ЄРПН; квитанцій щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН; копії сертифікатів аналізу і якості виробів медичного призначення для мікробіологічної діагностики.

ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Амарант Груп» за складеними податковими накладними, які було виписано на суму 1 092 380 грн., в т.ч. ПДВ - 182 063, 30 грн.

Суми податку на додану вартість по податковим накладним включені до податкового кредиту у відповідних періодах та відображені у Додатках № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій з ПДВ.

Також позивачем надано копії Оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631 за червень-вересень 2014 року та по рахунку № 281 за червень-вересень 2014 що свідчать про відображення ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» у власному бухгалтерському обліку господарських відносин з ТОВ «Амарант-Груп».

Повна оплата вартості поставлених товарів підтверджується платіжними дорученнями, про що зазначено в акті перевірки.

На підтвердження реальності транспортування з міста Дніпропетровська до міста Києва виробів медичного призначення для мікробіологічної діагностики, що придбавалися ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» у ТОВ «Амарант-Груп» позивачем надано копії договору поставки автомобіля № РЮ-134223 від 29.05.2014 року, виконувачем яких є ТОВ «Кий Авто Холдинг»; акту передачі-прийому автомобіля від 06.06.2014 року, який належить ТОВ «Кий Авто Холдинг»; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, належного ТОВ «НВФ Укрмедіалаб»; наказу «Про внесення змін до штатного розпису № 7» від 10.06.2014 року ТОВ «НВФ Укрмедіалаб»; штатного розпису від 10.06.2014 року ТОВ «НВФ Укрмедіалаб»; Наказу «Про прийняття на роботу № 5» від 10.06.2014 року ТОВ «НВФ Укрмедіалаб»; Посвідчення водія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4; наказів «Про відрядження»; подорожних листів; актів списання дизпалива, копія книги обліку довіреностей ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» за 2014 рік.

Для підтвердження подальшої реалізації покупцям виробів медичного призначення придбаних у постачальника товарів до матеріалів справи позивачем надано копії Договорів поставок та Додатків до Договорів; видаткових накладних та Довіреностей на отримання товару; податкових накладних; розрахунків коригувань кількісних і вартісних показників до податкових накладних та Реєстрів виданих та отриманих Податкових накладних; квитанцій щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН; щодо підтвердження оплати підприємствами покупцями виробів медичного призначення для мікробіологічної діагностики на ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» - копії платіжних доручень, Оборотно-сальдові відомості по рахунку № 361 за червень-вересень 2014 року ТОВ «НВФ Укрмедіалаб».

Для підтвердження реальності транспортування виробів медичного призначення для мікробіологічної діагностики від ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» до підприємств покупців позивачем надано копію наказу про відрядження, подорожнього листа, договору перевезення вантажів автомобільним транспортом, актів виконаних робіт.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що дані обставини засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат.

Під час розгляду справи відповідач не надав суду копії протоколу допиту свідка ОСОБА_2, який є директором ТОВ «Амарант Груп».

Як обґрунтовано зазначив, суд першої інстанції, протокол допиту свідка, на який посилається податковий орган, не є належним доказом у даній справі. Так, відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України, обов'язковими для адміністративного суду є лише вирок суду у кримінальному провадженні, та виключно в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В той же час, відповідачем не надано вироку суду у кримінальному провадженні № 0000021 в якості доказу, наявність такого вироку не встановлено також судом.

Згідно листа № 18 від 19 лютого 2016 року, який директор ТОВ «Амарант Груп» направляв позивачу, убачається, що ТОВ «Амарант Груп» добровільно, своєчасно та у встановленому законом порядку здійснювало нарахування і сплату податків та зборів обов'язкових платежів, передбачених чинним законодавством України, своєчасно за певний період надавав до контролюючих державних органів податкову інформацію, обов'язкову звітність відносно своєї господарської діяльності тощо.

Також, з даного листа убачається, що ТОВ «Амарант Груп» придбавало товари у період з травня 2014 року по вересень 2014 року у ПП «Глансфарма» згідно з Договором № 17 від 05.05.2014 року, який потім був відвантажений ТОВ «НВФ Укрмедіалаб», згідно з Договором № 106 від 04.06.2014 року. Товари, які надійшли на підприємство, були оприбутковані на підставі бухгалтерських документів, які засвідчують факт отримання, а також формування сум податкового кредиту.

Враховуючи викладене вище, підприємство ТОВ «Амарант Груп» підтвердило факт реальності вчинення фінансово-господарських операцій між ТОВ «Амарант Груп» та ТОВ «НВФ Укрмедіалаб», та надано до матеріалів справи копії підтверджуючої документації за період травень-серпень 2014 року, а саме: Акт звіряння взаємних розрахунків між сторонами, згідно якого станом на 05.09.2014 року заборгованість між сторонами відсутня, податкові декларації з податку на додану вартість, Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5), Договір поставки № 17 від 05.05.2014 року з ПП «Глансфарма».

Крім того, суд першої інстанції допитував в якості свідка директора ПП «Глансфарма», який повідомив суд, що спірні поставки товару до ТОВ «Амарант Груп» у 2014 році дійсно відбувалися, укладені договори з вказаним товариством ПП «Глансфарма» виконано в повному обсязі. На підтвердження товарності укладених угод директор ПП «Глансфарма» надав суду копії договору поставки № 17 від 05.05.2014 року, вантажно-митні декларації, які свідчать про поставку спірного товару; копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та наказу про прийняття на посаду директора підприємства.

Таким чином суд вважає, що перелічені вище первинні документи по контрагенту містять усі реквізити, які необхідні для надання їм юридичної сили, доказовості та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги вищевказаних господарських операцій.

Податковим органом під час розгляду справи не надано доказів про допущення контрагентом порушення податкового законодавства, чи його неправомірну діяльність, доказів умисного ухилення від сплати податків.

Статус позивача та його контрагента, як платників податку на додану вартість, підтверджено відповідними документами (том 1).

Акт перевірки не містить жодних посилань на те, що установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість контрагента позивача було скасовано чи визнано недійсним за рішенням суду, як на дату укладання чи виконання договору так і на дату складання податкових накладних.

Таким чином, на момент здійснення господарських операцій та видання податкових накладних, позивач та його контрагент були платниками податку на додану вартість, які зареєстровані відповідно до положень статті 183 Податкового кодексу України.

Відповідач відомості про зняття з реєстрації ТОВ «Амарант Груп» у місті Дніпропетровську та облік даного підприємства в Оболонській ДПІ ГУ ДФС у місті Києві не перевіряв.

Судом встановлено, що дане підприємство зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців, та станом на час розгляду справи перебуває на обліку в Оболонській ДПІ ГУ ДФС у місті Києві.

Фактичний рух активів та зміни у власному капіталі, зобов'язаннях платника податків у зв'язку із господарськими операціями із вказаним контрагентом мали місце, що підтверджується відповідними документами. Суми витрат підприємства та податкового кредиту позивачем сформовано на підставі належним чином оформлених видаткових та податкових накладних.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 29.04.2015 №3-77гс15 належним чином оформлена видаткова накладна засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин.

Відповідач не навів в акті перевірки жодних доказів того, що контрагент позивача не звітував до податкового органу, не відображав результати господарських операцій з позивачем та не сплатив до бюджету обов'язкових платежів.

Доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про порушення його контрагентом вимог податкового законодавства та невідображення в податковому обліку операцій з поставки товару позивачеві, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним підприємством було одержання позивачем податкової вигоди відповідач в акті перевірки не навів, під час розгляду справи не надав.

Факт надання контрагентом товарів обумовлених договором підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, а право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої у складі вартості придбаних товарів і послуг посвідчується належним чином оформленими податковими накладними.

Придбання товарів (виробів медичного призначення для мікробіологічної діагностики протикрадійне обладнання) в контексті з основним видом діяльності позивача - оптова та роздрібна торгівля фармацевтичними товарами; оптова торгівля медичною технікою, включаючи інструменти - прямо вказує на наявність ділової мети у позивача та використання придбаних відповідно до умов договорів товарів у власній господарській діяльності.

За таких обставин суд вважає, що вищевказаний Договір носив реальний характер.

Суми податку на додану вартість які були сплачені згідно вищевказаного Договору позивачем за вказаними податковими накладними включено позивачем до податкового кредиту.

Згідно ст. п. 138.2, п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, контрагент позивача був зареєстрований як платник податку на додану вартість та мав право видавати податкові накладні під час господарських відносин з позивачем.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що як убачається з наказу відповідача № 1201 від 05.07.2015 року перевірка підприємства ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» проведена на підставі п. 78.1.11 ст. 78 Податкового кодексу України.

Підставою для проведення перевірки визначено постанову старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18.06.2015 року підполковника податкової міліції Зайцева В.А.

Однак, під час розгляду справи, відповідач на вимогу суду не надав відповідної постанови слідчого про призначення податкової перевірки ТОВ «НВФ Укрмедіалаб».

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності обставин, зокрема отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону (пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «НВФ Укрмедіалаб». Доводи про наявність постанови слідчого, суд до уваги не приймає, оскільки її копію до матеріалів справи не додано, номеру кримінального провадження не вказано, та ст. 78 Податкового кодексу України не містить такої підстави для проведення позапланової перевірки підприємства як порушення кримінальної справи проти контрагента.

З огляду на викладене, висновки податкового органу про заниження ТОВ «НВФ Укрмедіалаб» податку на прибуток за 2014 рік та заниження суми ПДВ, є необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення № , № від 06.08.2015 року, є таким, що винесено протиправно та підлягають скасуванню.

Окрім того, як убачається із матеріалів справи, при поданні апеляційної скарги відповідачем не було надано доказів сплати судового збору.

Ухвалою суду від 02 березня 2017 року скаржнику відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення апеляційним судом.

Оскільки станом на момент вирішення справи доказів відповідної сплати судового збору апелянтом суду не надано, відповідно до статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням положень Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 110 % від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, що становить 3 755 грн. 05 коп.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного в Україні законодавства та матеріалів справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (адреса: 01033, м. Київ-33, вул. Жилянська, 23, ) до Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/220301106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 755 (три тисячі сімсот п'ятдесят п'ять) грн. 05 (п'ять) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 06.04.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Коротких А. Ю.