Справа № 757/14168/17-а
Суддя: Литвинова І. В.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року cуддя Печерського районного суду Литвинова І. В., розглянувши відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку скороченого провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі, без проведення судового засідання, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій щодо розрахунку та призначення пенсії за віком, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним дії щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2007 рік, з якої сплачено страхові внески при призначенні пенсії за віком та зобов'язати управління ЦОУ ПФУ в м. Києві здійснити йому призначення пенсії за віком вперше із застосуванням середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки - 2013, 2014, 2015, що передують року звернення у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем після подання позивачем заяви про призначення пенсії за віком було розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати 2007 року, замість трьох останніх календарних, які передували року, у якому останній звернувся із заявою про призначення пенсії, тобто протиправно застосовано норму статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2017 відкрито скорочене провадження у вказаній адміністративній справі.

30.03.2017 до суду надійшли письмові заперечення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у яких відповідач просить у позові відмовити, вважаючи вимогу безпідставною, та подав клопотання про залучення до розгляду справи відповідачем Управління з координації та контролю за виплатою пенсій головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оскільки позивач просить здійснити виплату пенсії, що належить до компетенції зазначеного Управління.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з жовтня 1994 року отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Досягнувши пенсійного віку, 22.12.2016 позивач звернувся до ЦОУ ПФУ в м. Києві про призначення пенсії за віком, яка передбачена Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач, провівши розрахунок на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, застосував показник заробітної плати за 2007 рік, який було враховано при призначенні попереднього виду пенсії - пенсії за вислугу років.

Листом від 29.12.2016 позивачу надано роз'яснення, що оскільки він раніше отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Крім того, після звільнення з служби позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015.

Клопотання подане представником відповідача судом відхиляється, оскільки не відповідає вимогам ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Часиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, слід дійти висновку, що відповідачем порушені права позивача, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтями 7, 52, 71, 72, 86, 94, 158- 163, 183-2, КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Овчиннікової Н. О. про залучення у якості відповідача у справі Управління з координації та контролю за виплатою пенсій головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій щодо розрахунку та призначення пенсії за віком, зобов'язання вчинити - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2007 календарний рік при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначеної у 1994 році згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 призначення та розрахунок пенсії за віком у відповідності до ч. 1 ст. 27 та ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, а саме 2013, 2014, 2015 роки, забезпечивши її виплату.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І. В. Литвинова