Справа № 162/69/17
Суддя: Фазан О. З.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 162/69/17
номер провадження 2-а/166/29/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 квітня 2017 р. смт.Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Фазан О.З.,

з участю секретаря - Приймачук О.М.,

представника відповідачів - ОСОБА_1,ОСОБА_2,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

15 березня справу прийнято до провадження у Ратнівському районному суді.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з грудня 1995 року він працював на посаді судді Любешівського районного суду Волинської області. Верховною Радою України 14 грудня 2000 року обраний суддею безстроково.

Згідно Постанови Верховної ради України від 22.09.2016 р.№1600-VIII звільнено із займаної посади у звязку з поданням заяви про відставку.

Протоколом №718 від 19.10.2016 року управління Пенсійного фонду в Любешівському районі призначило довічне грошове утримання згідно із Законом України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі поданої заяви від 06.10.2016 року в розмірі 18560 грн.,виходячи з розміру суддівської винагороди -23200 грн. за поданою довідкою,яка враховувалася при призначенні довічного утримання як судді у відставці . Даним протоколом управлінням пенсійного фонду невірно було визначено відсоток розрахунку утримання від заробітної плати як 80%, а не 90 % ,виходячи із стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді.

Вважає, визначений розмір грошового утримання відповідачем невірно, оскільки йому не зараховано до стажу роботи стаж, який він мав до призначення на посаду судді - 02 роки 08 днів проходження строкової військової служби в лавах Армії; 02 роки 05 місяців - половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії, 11 місяців 14 днів - прокурора- стажера у прокуратурі Камінь- Каширського району, 01 рік 02 місяці 23 дні - роботи помічника прокурора вказаної прокуратури .

Стверджує, що з 14.12.1995 року почав працювати на посаді судді, коли діяли Закон України " Про статус суддів" № 2862 від 15.12.1992 року та Постанова КМУ № 865 від 03.09.2005 року , якими передбачено що до стажу роботи , що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується час роботи на посадах прокурорів і слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Станом на день набрання чинності Законом України " Про судоустрій та статус суддів" № 243- V1, який набрав чинності з 30.07.2010 року , як суддя, який призначений на посаду до набрання чинності цим Законом , зберіг визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства , що діяло на день набрання чинності цим Законом ( розділ Х11 Перехідних положень цього Закону).

Крім того, з 28.04.2009 року одночасно працював на посаді судді та отримував з Державної судової адміністрації щомісячне грошове утримання судді у розмірі 80 відсотків заробітної плати , яке збільшувалося за кожний відпрацьований рік на 2 відсотка , а з 28.04.2011 року становило у розмірі 84 відсотки заробітної плати.

Отже вважає, що його стаж роботи , що дає право на отримання щомісячного грошового утримання становить 27 років 05 місяців 03 дні , що дає право на призначення довічного утримання у розмірі 90% від заробітку, беручи до уваги, що після 20 років за кожний рік роботи на посаді щомісячне грошове утримання збільшується на 2% , але не більше 90 %.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо відмови у зміні відсотка розрахунку довічного грошового утримання від заробітку з 80% на 90% та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці 02 роки 08 днів - проходження строкової військової служби в лавах Армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії - 02 роки 05 місяців, стаж роботи на посаді помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району - 11 місяців 14 днів, стаж роботи помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району - 01 рік 02 місяці 23 дні, здійснивши перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру даного утримання починаючи з 19.10.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 05.04.2017 року замінено відповідача управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі на правонаступника ОСОБА_4 - Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області.

Позивач у судове засідання не зявився, просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, просить у задоволенні їх відмовити. Зазначила ,що з 04.10.2016 року позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує довічне грошове утримання судді призначене відповідно до Закону України « Про судоустрій і статус суддів « від 02.06.2016 року № 1402. Згідно до п.25 Розділу Х11 вказаного Закону України ,коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом , розмір довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України « Про судоустрій і статус суддів « ( Відомості Верховної Ради України ,2010 року № № 41-45 , ст.. 529; 2015 року № № 18-20 , ст.. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим , ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. У ст.137 Закону України № 1402 зазначається , що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді : 1) суддів України , арбітра арбітражних судів України , державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України, судді Конституційного Суду України:; 2) члена Вищої ради правосуддя,Вищої ради юстиції,Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік , що входили до його складу. Отже, стаж роботи на посаді судді згідно трудової книжки за період з 20.10.1995 року по 30.09.2016 року складає 20 років 09 місяців, а тому правильно визначений розмір грошового утримання судді у відставці позивачу. Ствердила , що законодавчі акти не підлягають застосування , як такі , що втратили чинність , а саме : Постанова КМУ № 54 5 від 11.06.2008 року, Закон України № 2862 від 15.12.1992 року, Закон України № 2453 .

Заслухавши представників відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідачі визнали, що позивачу як судді у відставці з 04.10.2016 року призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання працюючого судді згідно із Законом України « Про судоустрій та статус судді» № 1402. При цьому, до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці позивачу не зараховано - 2 роки 9 днів - проходження строкової військової служби в лавах Армії, навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії - 04 роки 09 місяців 26 днів ( початок навчання відповідно до запису трудової книжки 01.09.1988 року по 26.06.1993 року відповідно до копії диплому у пенсійній справі), стаж роботи на посаді помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району - 11 місяців 14 днів, стаж роботи помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району -1 рік 2 місяці 23 дні. Загальний трудовий стаж 33 роки 10 місяців 03 дня,що підтверджено розрахунком стажу відповідача ( а. с. 15) , що міститься в пенсійній справі. Стаж роботи на посаді судді позивача згідно трудової книжки за період з 20.10.1995 року по 30.09.2016 року складає 20 років 09 місяців.

Крім того, не заперечили про відмову з задоволенні звернення позивача до управління із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді ( а. с. 11- 14). із вищезазначених підстав.

Згідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , який відповідає розрахунку ,що надано відповідачу та знаходиться у пенсійній справі ( розпорядження № 718 на а. с. 15, 17) стаж роботи судді становить 27 років 05 місяців 03 дні, в тому числі : служба в лавах Радянської армії 02 роки 09 днів, навчання в Українській юридичній академії 02 роки 05 місяців ( половина строку навчання за період з 01.09.1988року по 30.06.1993 року ), помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району - 11 місяців 14 днів, помічник прокурора прокуратури Камінь-Каширського району -1 рік 2 місяці 23 дні, суддя Любешівського районного суду Волинської області 20 років 09 місяців 18 днів ( а. с. 25) .

Відповідно до розпорядження Любешівського УПФУ Волинської області області № 718 від 19.10.2016 року, ОСОБА_3 нараховане щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, при цьому до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання довічного грошового утримання, зараховано лише стаж роботи на посаді судді, а інший зараховано в стаж роботи позивача не як спеціальний стаж, а як загальний, тобто, такий, що не впливає на право позивача на відставку та отримання ним довічного грошового утримання, та визначення розміру цього грошового утримання ( а. с. 18).

Відповідно до рішення від 08.06.2016 року № 4-рп/216, Конституційного суду України, ч.3 статті 141 Закону „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453VI у редакції Закону „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213VIII, була визнана такою, що суперечить ОСОБА_5 України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення КСУ цього рішення.

Натомість, в рішенні КС було ухвалено, що застосуванню підлягає ч.3 статті 141 Закону „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453VI, в редакції до внесення змін Законом „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213VIII, тобто у редакції Закону „Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року №192VIII, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання;

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону України № 2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується лише робота на посадах:

- судді судів України, арбітра(судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів;

- члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, згідно п.11 Розділу 13 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на момент набрання чинності цим законом.

Тобто, на момент набрання чинності Закону України № 2453 із змінами, передбаченими Законом України № 192 на 28.03.2015 року, стаж , що надавав ОСОБА_3, як судді, право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, визначався згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862 та складався зі: стажу роботи на посаді судді Любешівського районного суду Волинської області, проходження строкової військової служби в лавах Армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії , на посаді помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району , помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району .

Окрім того, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_3 вже отримував, починаючи з 28.04.2009 року, на підставі наказів № 20/02-04 від 28.04.2010 року, № 23/02-04 від 15.04.2011 року Любешівського районного суду « Про призначення та збільшення розміру щомісячного грошового утримання ОСОБА_3І.» ( а. с. 9,10) та довідок ТУ ДСА про обчислення стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання , згідно з якою, до стажу , який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді, позивачеві вже була зарахована також строкова служба в армії та служба в органах прокуратури, половина навчання у вищому навчальному закладі. Зазначений вище стаж був обчислений на підставі ст.43 Закону України « Про статус суддів» № 2862 від 15.12.1992 року та постанови Кабінету Міністрів України « Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 03.09.2005 року з послідуючими змінами, Закону України « Про судоустрій та статус суддів « № 2143 V1, який набрав чинності з 30.07.2010 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2009 року, яке залишено в силі Львівським апеляційним адміністративним судом від 18 лютого 2010 року та набрало законної сили 18.02.2010 року , зобовязано Державну судову адміністрацію України надати погодження на призначення ОСОБА_3 щомісячного грошового утримання судді ,тобто при призначенні щомісячного грошового утримання зараховано до стажу ,що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді строкова служба в армії та служба в органах прокуратури, половина навчання у вищому навчальному закладі, що становить відповідно 02 роки 09 місяців , 11 місяців 14 днів, 01 рік 02 місяці 23 дні, 02 роки 05 місяців , ( а. с. 20-24 ,25),що підтверджено також довідками про обчислення стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді Хомича В.І. станом на 28.04.2009 року, 28.04.2010 року, листом листом № 127-2405/10 від 23.04.2010 року " Щодо надання дозволу на отримання щомісячного грошового утримання Державної судової адміністрації України.

Отже, беручи до уваги викладене, обставина про право на отримання грошового утримання позивачем встановлена судовим рішенням в адміністративній справі, що набрала законної сили , а тому не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, що якої встановлено ці обставини , що передбачено ч. 1 ст. 72 КАСУ.

Поряд з цим, слід визнати, що Закон України № 192 „Про забезпечення права на справедливий суд не містить прямої норми яка б визначала, що судді, призначені чи обрані на посаду, до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, але це призводить до звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а саме обрахунку стажу, який, окрім стажу роботи безпосередньо на посаді судді, надає право на відставку та отримання довічного грошового утримання.

Згідно ст.8 ОСОБА_5 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу, Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

За приписами ст.19 ОСОБА_5 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Статтею 64 ОСОБА_5 України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім, випадків, передбачених ОСОБА_5 України.

В той же час, статтею 22 ОСОБА_5 України закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України, рішення якого є обовязковими до виконання на території України, в рішенні від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначив, що згідно зі ст. 22 ОСОБА_5 України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих праві свобод.

Як зазначив Конституційний суд України у цьому ж рішенні, «зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його можливість, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто-це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики».

Однією із гарантій соціального захисту до виходу позивача ОСОБА_3 у відставку є виплата йому довічного щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати, тобто грошової суми, яка змінювалась у відсотковому відношенні до суми заробітної плати, а у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011, правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття однорідними та взаємоповязаними.

Частиною 1 ст.58 ОСОБА_5 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Отже зміни внесенні у Закон України № 2453 Законом України № 192 до ст. 131 Закону України № 2453, окрім іншого, і в частині обчислення стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не мають зворотної дії в часі, оскільки вони не помякшують та не скасовують відповідальність особи, а навпаки погіршують становище судді.

Таким чином, зазначені зміни не можуть регулювати правовідносини, які настали і мали місце до їх прийняття, тобто до 12.02.2015 року, оскільки ними звужено вже існуючі гарантії незалежності суддів їх права і свободи, передбачені, діючим на момент настання цих правовідносин, законодавством та ОСОБА_5 України .

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-7/99( справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових атів) визначено , що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

До цього Конституційний суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, - від 24.06.1999 року №6-рп/99; від 20.03.2002 року №5-рп/2002( справа про пільги, компенсації та гарантії); від 01.12.2004 року №19-рп/2004 ( справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій); від 11.10.2005 року №8-рп/2005( справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання) в якому Конституційний суд стверджував, що аналіз ОСОБА_5 України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту( заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Тут же Конституційний суд зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх незалежного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

Такі ж правові позиції висловив Конституційний суд і в рішеннях від 18.06.2007 року №4-рп/2007 ( справа про гарантії незалежності суддів) та в рішенні від 22.05.2008 року №10-рп/2008 та в рішенні конституційного суду від 08.06.2016 року №4-рп/216, на яке посилався відповідач у своїй відмові, де наголошено, що матеріальне забезпечення суддів після виходу їх у відставку як складова їхнього правового статусу, є не особистим привілеєм, а засобом конституційного забезпечення незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду за справедливим, неупередженим та незалежним правосуддям.

У п.3 цього ж рішення зазначено, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв»язку із збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів.

В рішенні від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 Конституційний суд України зазначив, що відповідно до вимог ч.1 ст.109 Закону № 2453 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, що визначається ст.131 цього закону, має право подати заяву про відставку.

Таке право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у ОСОБА_3 виникло ще у 2009 році, так як,згідно законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом України № 2453, а саме ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 28862-12, Постанови Кабінету міністрів України №865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання", до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді зараховується також час роботи на посадах прокурорів та слідчих, половина строку навчання за денною формою навчання в інституті та календарний період проходження військової строкової за умови наявності стажу роботи судді не менше 10 років (а.с.9,10).

Крім цього, п. 34 абз 4 розділу Х11 « Прикінцевих та Перехідних положень « Закону України « Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 02.06.2016 року « 1402 V111 з послідуючими змінами згідно із Законом № 1798-VIII від 21.12.2016 року, встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, не включення до спеціального стажу роботи, що дає ОСОБА_3 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді, також іншого стажу, зарахованого як загального , у вигляді - 02 року 09 днів строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району - 11 місяців 14 днів, стаж роботи помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району -1 рік 2 місяці 23 дні - згідно наданого Любешівським районним судом Волинської області розрахунку стажу, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, є діями, що не відповідають діючому законодавству та нормам ОСОБА_5 України і є протиправними.

Згідно п.12 Розділу 1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у звязку з поданням заяви про відставку.

Відповідач визнав , що грошове утримання судді призначено з 04.10.2016 року, однак позивач прохає визнати дії неправомірними дії відповідача з 19.10.2016 року .

Крім того, позивач прохає зарахувати до стажу 02 роки 08 днів, однак відповідач визнав строк служби Армії позивача 02 роки 09 днів, що підтверджено іншими письмовими доказами, а тому суд в силу вимог ч. 2 ст. 11 КАСУ виходить за межі позовних вимог і вважає , що саме такий строк необхідно зарахувати до стажу роботи позивача , що дає право на призначення грошового утримання судді у відставці.

Посилання відповідача щодо зарахування строку навчання 4 роки 09 місяців 26 днів спростовується постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2009 року , залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2010 року, яке набрало законної сили 18.02.2010 року , записами у трудовій книжці, що оглянута у судовому засіданні про навчання з 01.09.1988 року по 30.06.1992 року, а тому суд задовольняє вимоги позивача в частині зарахування половини строку навчання 02 роки 05 місяців. Такий період зарахування до стажу роботи на посаді судді ( половини навчання у вищому навчальному закладі 02 роки 05 місяців) , а не 02 роки 04 місяці 28 днів ( стаж навчання 04 роки 09 місяців 26 днів на а. с. 15) не впливає на визначення розміру грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем неправомірно , при визначені розміру довічного грошового утримання позивача, було застосовано його розмір на рівні 80%, замість належних 90 %, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_4 - Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у зміні відсотка розрахунку довічного грошового утримання від заробітку з 80% на 90%.

ОСОБА_4 - Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області Волинської області зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання суд ді у відставці 2 роки 9 днів - проходження строкової військової служби в лавах Армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району - 11 місяців 14 днів, стаж роботи помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району -1 рік 2 місяці 23 дні, здійснивши перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру даного утримання починаючи з 19.10.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з ОСОБА_4 - Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_3, судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок ) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ратнівський районний суд шляхом подачі апеляційних скарг протягом десяти днів з дня отримання її копії з подачею копій скарг до апеляційної інстанції.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_6