Справа № 804/1045/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 р. Справа № 804/1045/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Єфанової О.В. , розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, до Прокуратури Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною , -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, до Прокуратури Дніпропетровської області в якому позивач просить:
визнати бездіяльність Генеральної Прокуратури України, яка полягає в ненаданні відповіді на звернення, яке отримано 15.12.2016 року та зобов'язати Генеральну Прокуратуру України надати вичерпну відповідь на всі питання такого звернення;
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до Генеральної прокуратури України з відповідним зверненням, проте, відповідь Прокуратури Дніпропетровської області від 12.01.2017 року вих. № 17/2-6356-16, на думку позивача, не містить відповідей на поставлені запитання.
В наданих запереченнях Прокуратурою Дніпропетровської області зазначено, що в межах своєї компетенції Прокуратурою Дніпропетровської області від 12.01.2017 року підготовлено та відправлено заявнику роз'яснення положення ст. ст. 25, 214, 218 КПК України щодо порядку внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, початку досудового розслідування та визначення підслідності кримінального провадження та повідомлено, що зазначені норми не містять виключень за категоріями чи суб'єктів.
Також, відповідно до змісту усіх попередніх звернень позивача до органів прокуратури, він фактично не згоден із рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2016 року про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому жодних даних, які б свідчили про порушення судом норм матеріального чи процесуального права під час винесення зазначеного рішення у зверненні не наведено. Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Пунктом 1 ч.1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Відповідно до ст.183-2 КАС України позов прийнято до розгляду в скороченому провадженні та ухвалою суду відповідачу запропоновано у 10-тиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття надати до суду заперечення на позов або заяву про визнання позову.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Прокуратурою Дніпропетровської області надано відповідь від 12.01.2017 року №17/2-6856-16, яка є предметом оскарження.
Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.
Закон України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року №3460-VI (далі - Закон №3460-VI) відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону №3460-VI безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.
Статтею 3 Закону №3460-VI визначено, що право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі ст.7 Закону №3460-VI безоплатна первинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг:
1) надання правової інформації;
2) надання консультацій і роз'яснень з правових питань;
3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру);
4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
При цьому право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України (стаття 8 Закону №3460-VI).
Приписи статті 9 Закону №3460-VI закріплюють, що суб'єктами надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні є:
1) органи виконавчої влади;
2) органи місцевого самоврядування;
3) фізичні та юридичні особи приватного права;
4) спеціалізовані установи.
Згідно Закону України «Про прокуратуру» цей Закон визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Також, згідно Конституції України органи прокуратури не входять до системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.
Отже, відповідачі не є суб'єктами надання безоплатної первинної правової допомоги.
Відповідно до ч.9 ст.10 Закону №3460-VІ звернення, що не стосуються надання первинної правової допомоги, розглядаються в порядку, встановленому законодавством про звернення громадян.
Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
Відповідно до п.4.3 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України звернення, які надійшли до Генеральної прокуратури України вперше і за ними не приймалися рішення прокурорами обласного рівня (первинні звернення), управлінням організації прийому громадян та розгляду звернень надсилаються до підпорядкованих прокуратур для вирішення.
Таким чином, Генеральною прокуратурою України відповідно до вимог чинного законодавства, направлено звернення позивача до прокуратури Дніпропетровської області.
Щодо суті питань, поставлених позивачем в зверненні, то прокуратурою Дніпропетровської області надана відповідь відносно статтею кримінального процесуального законодавства в рамках наданих повноважень, при цьому позивачем не вказано, в чому саме відповідь на звернення є неналежною.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 158 - 163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя О.В. Єфанова