Справа № 449/683/14-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ К/800/1152/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Гончар Л.Я.,

Суддів: Черпіцької Л.Т., Шведа Е.Ю.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі № 449/683/14 за позовом ОСОБА_1 до Стрілківської сільської ради, третя особа: ОСОБА_2, про визнання незаконним та протиправним рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2014 ОСОБА_1 звернулася з позовом до Стрілківської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 липня 2014 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району № 60 від 6 травня 2014 року «Про внесення змін та доповнень до рішень № 75, 76 від 23 серпня 2013 року».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 липня 2014 року скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, із посиланням на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, Стрілківська сільська рада просила у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 серпня 2013 року відповідачем прийнято рішення № 75, відповідно до якого позивачці надано дозвіл на виготовлення землевпорядною організацією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок орієнтовною площею 0,25 га в с. Стрілки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд; 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. Позивачка мала погодити дану технічну документацію відповідно до вимог діючого законодавства та представити на затвердження в сільську раду.

Також, 23 серпня 2013 року відповідачем було прийнято рішення № 76 відповідно до якого ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення землевпорядною організацією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок орієнтовною площею: 0,25 га в с. Стрілки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд; 0,35 га для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_2 також мав погодити дану технічну документацію відповідно до вимог діючого законодавства та представити на затвердження в сільську раду.

6 травня 2014 року відповідачем було прийняте Рішення № 60 відповідно якого було внесено зміни до рішень № 75, 76, а саме:

1) в рішенні № 75 в пункті 1 після тексту «орієнтовною площею 0,2500 га в с. Стрілки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» додати «Дати дозвіл на виготовлення ліцензованою землевпорядною організацією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою передачі їх у власність гр. ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,2500 га в с. Стрілки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з вказаними знаками та координатами спільного заїзду на землях загального користування та розміри повинні становити: заїзд від центральної дороги - траси Львів - Перемишляни становить 3,60 м від краю господарської будівлі (стодоли) гр. ОСОБА_1 залишити 2 м згідно норм ДБН 360-92, від господарської будівлі гр. ОСОБА_2 в напрямку до стодоли гр. ОСОБА_1 встановити розмір 3,20 м; орієнтовною площею 0.1500 га для ведення особистого селянського господарства у відповідності до рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 18 жовтня 2012 року (додаток - абрис земельної ділянки з вказаними вище розмірами);

2) в рішенні № 76 в пункті 2 після тексту «орієнтовною площею 0,2500 га в с. Стрілки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без врахування заїзду» додати «Дати дозвіл на виготовлення ліцензованою землевпорядною організацією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою передачі їх у власність гр. ОСОБА_2, жительці с. Стрілки вул Галицька 142, орієнтовною площею 0,2500 га в с. Стрілки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без врахування заїзду з вказаними знаками та координатами спільного заїзду на землях загального користування та розміри повинні становити: заїзд від центральної дороги - траси Львів - Перемишляни становить 3,60 м, від краю господарської будівлі (стодоли) гр. ОСОБА_1 залишити 2 м згідно норм ДБН 360-92, від господарської будівлі гр. ОСОБА_2 в напрямку до стодоли гр. ОСОБА_1 встановити розмір 3,20 м; орієнтовною площею 0,3500 га для ведення особистого селянського господарства (додаток - абрис земельної ділянки з вказаними вище розмірами).

Вказуючи, що Стрілківська сільська рада приймаючи вказане рішення діяла поза межами наданих їй повноважень, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення КСУ N 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року Конституційний Суд України зазначив, що «орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України». Однак, такі повноваження в кожному конкретному випадку повинні бути чітко передбачені в відповідних законодавчих нормах. Враховуючи, що представник відповідача не вказав з яких саме правових норм випливає право відповідача вносити зміни до попередньо прийнятих ним рішень № 75, 76, приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв поза межами наданих йому повноважень.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв в межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Конституційним Судом України у рішенні від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

У той же час, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб'єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, рішеннями відповідача №№ 75 та 76 від 23 серпня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення землевпорядною організацією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок орієнтовною площею 0,25 га в с. Стрілки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд; 0,15 га для ведення особистого селянського господарства та орієнтовною площею: 0,25 га в с. Стрілки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд; 0,35 га для ведення особистого селянського господарства відповідно.

На підставі вказаних рішень, ні у ОСОБА_1 ні у ОСОБА_2 не виникло жодних прав щодо земельних ділянок, на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж яких їм надано дозвіл, оскільки відповідно до частини першої статті 125 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Водночас, матеріали справи не містять документів, які б посвідчували право власності чи право користування спірною земельною ділянкою.

Відсутні в матеріалах справи й докази виготовлення ліцензованою землевпорядною організацією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, дозвіл на виготовлення якої надано ОСОБА_1 рішенням відповідача № 75 від 23.08.2013 року, що в свою чергу спростовує доводи касаційної скарги щодо реалізації останнього.

З огляду на викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами під час судового розгляду, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а відтак підстави для задовлення позовних вимог відсутні.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: