Справа № 750/1408/17
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1408/17 Головуючий у 1-й інстанції: Логвінова Т.В. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 1832, п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є суддею у відставці згідно з постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515- VIII «Про звільнення суддів» та відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має право на щомісячне довічне грошове утримання.

За вказаним щомісячним довічним грошовим утриманням позивач звернувся 20 вересня 2016 року до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, надавши передбачені законодавством документи, у тому числі і подання Господарського суду Чернігівської області від 19.09.2016 року про встановлення щомісячного довічного грошового утриманням судді у відставці та розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утриманням судді у відставці, а також трудову книжку з відповідними записами.

Згідно з даними вказаних подання та розрахунку стаж роботи, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утриманням станом на 16.09.2016 року (дату відрахування зі штату суддів Господарського суду Чернігівської області), складав 24 роки 04 місяці та 25 днів. До вказаного стажу було включено стаж роботи на посаді судді (арбітра) Господарського (арбітражного) суду Чернігівської області з 30.06.1992 року по 04.10.1994 року ( 02 роки 03 місяці та 04 дні) і з 03.08.1998 року по 16.09.2016 року (18 років 01 місяць 13 днів), стаж роботи на посаді арбітра відомчого арбітражу Чернігівської облспоживспілки з 09.02.1990 року по 12.02.1992 року (02 роки 00 місяців 03 дні), а також строкова військова служба з 12.11.1983 року по 17.11.1985 року ( 02роки 00 місяців 05 днів).

Відповідачем не було призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 88 % від заробітку.

Таку відмову відповідач обґрунтовує тим, що ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено вичерпний перелік стажу роботи судді і в ній не передбачено зарахування періоду служби в армії та періоду роботи на посадах арбітра І категорії та арбітра II категорії в Чернігівській облспоживспілці.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

02 червня 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, який передбачає умови, розмір та порядок призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з пунктом 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402- VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

У пункті 2 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402- VIII визначено, що з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ втрачає чинність, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

За таких обставин на теперішній час є діючими норми обох Законів України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції 2010 та в редакції 2016 років) щодо щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Оскільки звільнення позивача у відставку відбулося після прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402- VIII, однак після його прийняття позивач не пропрацював три роки від відповідного рішення за результатами оцінювання згідно вказаного Закону, відносно нього розрахунок утримання має здійснюватися відповідно до пункту 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402- VIII та положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання має збільшується на два відсотки, але не більше 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

З урахуванням рішення від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/201 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3, абзаців 1, 2, 4, 6 частини 5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу IIIЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) Конституційним Судом України встановлено такий порядок виконання цього рішення: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Згідно з ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI суддя має право на відставку у разі наявності не менше двадцяти років стажу на посаді судді, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону.

Стаття 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлює, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота, зокрема, на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У пункті 11 розділу XIII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI було також передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено. Зазначене відповідає положенням частини першої статті 58 Конституції України, згідно яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, незважаючи на те, що редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року№ 2453-2453-VI не передбачала врахування до стажу роботи суддею військової служби при визначенні права судді на відставку, позивачем таке право було набуте до моменту набрання чинності цим Законом, що не передбачає позбавлення набутого права до набрання чинності цим Законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, ч. 4 ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Чаку Є.В.