Справа № 815/3980/16
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 березня 2017 року м. Київ К/800/8910/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Стародуб О.П., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2016р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017р. у справі за її позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання неправомірним та скасування наказу №148 від 04.08.2016р. про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язати прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2016р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України передбачено, що суддя - доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що соціально-політична ситуація в м. Кабул Афганістан, який є останнім місцем проживання позивача, є задовільною, за інформацією міжнародної координаційної ради поліції Афганська національна поліція забезпечує добрий рівень безпеки в Кабулі, а тому позивач є мігрантом, а не біженцем і звернулась не з метою отримання міжнародного захисту, а виключно в пошуках шляхів легалізації, у заяві позивача відсутні умови, зазначені пунктами 1, 13 частини 1 статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, суди виходили з того, що позивач родом з м. Кабул (Афганістан), у березні 2016 року виїхала з Афганістану до м. Дубай (ОАЕ), потім до м. Москви (Російська Федерація), з якої потім мікроавтобусом дісталася кордону з Україною, який перетнула нелегально. На території Російської Федерації позивач знаходилась 3 дні, про що вказала в анкеті, тобто згідно п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» вона знаходилась у третій безпечній країні та не звернулась за наданням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що свідчить про необґрунтованість касаційної скарги, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2016р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017р. у справі за її позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Стародуб

Суддя О.П. Стародуб