Справа № 404/2667/16-а
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/2667/16-а
Номер провадження 2-а/404/11/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючого судді - Павелко І.Л.

з секретарем - Клоченко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа Кропивницьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання незаконною та скасування постанови, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, по якому просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової Ольги Віталіївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2016 року, зобов'язати державного виконавця державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцову Ольгу Віталіївну відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-6871/11, виданого 11.07.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда та здійснити всі виконавчі дії щодо його виконання.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 року у справі №2а-6871/11 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 державну та додаткову щомісячну пенсії у розмірах відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.07.2010 року по 22.07.2011 року включно, з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

08.02.2016 року представником стягувача подано повторно оригінал виконавчого листа № 2а-6871/11 для здійснення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження». 10.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано боржнику строк для самостійного виконання до 17.02.2016 року включно.

24.02.2016 року державний виконавець звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2016 року у справі № 2а-6871/11 номер провадження 6-а/404/9/16 у справі за поданням державного виконавця Донцової О.В. про зміну способу і порядку виконання рішення - закрито.

18.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за п.9 ч. 1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у якій вказано, що боржником надано до відділу лист за вих. № 1298/13-21 від 18.02.2016 року про виконання рішення суду в частині нарахування коштів за період визначений рішенням суду, що складає 66410,78 грн.

Але, здійснити їх виплату неможливо, відповідно до норм чинного законодавства, зокрема Бюджетного кодексу України бюджетна установа має відповідати за своїми зобов'язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості, вбачається поважність причин невиконання УПФУ в М.Кіровограді Кіровоградської області рішення суду в частині здійснення виплат.

Даний зміст постанови відповідача свідчить, що у боржника - УПФУ в М.Кіровограді Кіровоградської області немає відповідного бюджетного фінансування для виплати нарахованих коштів стягувачу виконавчого листа № 2а-6871/11, і як зазначено державним виконавцем, ця обставина є поважною причиною невиконання рішення суду.

Зазначає, що державний виконавець не спрямував дії на примусове виконання рішення суду в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», не здійснив всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».

Будь-які докази, що виключають можливість виконання рішення, в акті державного виконавця від 18.02.2016 р. та у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2016 року, не зазначені, що вказує на безпідставність винесеної постанови.

Відтак, вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2016 року є незаконною, підлягаю скасуванню, а виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-6871/11 виданого 11.07.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда підлягає відновленню.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у адміністративному позові, просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила суду, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, 18.02.2016 року надано до відділу листа за вих. №1298/13-21 від 18.02.2016 р., зі змісту якого встановлено, що останніми здійснено нарахування підвищення до пенсії позивачу як особі яка віднесена до категорії «ЧАЕС» в повному обсязі з урахуванням норм чинного законодавства. Управлінням проведено нарахування за розпорядженням в період з 01.07.2010 по 22.07.2011 року та нараховано 66410,78 грн., та повідомлено про відсутність можливості виплатити ці кошти, так як головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2016 року провадження у справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень про зміну способу і порядку виконання рішень закрито, оскільки ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2015 року у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ Ю в Кіровоградській області про зміну способу і порядку виконання рішення було відмовлено.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду письмову заперечення, згідно яких вказав, що управління за вих. № 1298/13-21 від 18.02.2016 року повідомило державного виконавця про фактичне виконання рішення суду в частині нарахування коштів за період з 01.07.2010 року по 22.07.2011 року, що складає 66410,78 грн.

Таким чином відповідно до норм діючого законодавства, зокрема ст. З Закону України «Про виконавче провадження» та постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року обов'язок по виконанню даних судових рішень покладено на органи Казначейства, в зв'язку з чим у управління не має законних підстав для виплати коштів.

Управління вважає постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Донцової О.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві за ЄДРВП № 50100672 від 18.04.2016 року винесено з дотриманням всіх вимог, передбачених Законом України „Про виконавче провадження". Позивачу здійснено нарахування коштів за рішенням суду. Згідно Закону Україну «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» чітко визначено порядок виплати коштів за рішенням суду, вимогам якого ОСОБА_1 необхідно продовжити виконання рішення суду через органи казначейства, подавши рішення суду до уповноважених осіб органів юстиції для передачі документів до органів казначейства.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та перерахунок пенсії задоволено частково; визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст.50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком; зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності у відповідності зі ст.ст.50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 22.05.2008 року з урахуванням, раніше проведених виплат.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2011 року скасовано, визнано дії Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області щодо виплати на користь ОСОБА_1 державної та додаткової щомісячної пенсії у розмірах менших ніж встановлено ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.07.2010 року по 22.07.2011 року протиправними; зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 державну та додаткову щомісячну пенсії у розмірах відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.07.2010 року по 22.07.2011 року включно, з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та раніше випалених сум /а.с. 9/.

11.03.2013 року на виконання Кіровським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчий лист /а.с. 8/.

08.02.2016 року позивачем повторно пред'явлено до виконання виконавчий лист № 2а-6871/11 для здійснення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» /а.с. 25/.

10.02.2016 року державним виконавцем Донцовою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано боржнику строк для самостійного виконання до 17.02.2016 року включно /а.с. 28/.

Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді за вих. № 1298/13-21 від 18.02.2016 року повідомило державного виконавця про фактичне виконання рішення суду в частині нарахування коштів за період з 01.07.2010 року по 22.07.2011 року, що складає 66410,78 грн. /а.с. 30/.

Державний виконавець звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду, проте ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2016 року у справі № 2а-6871/11 номер провадження 6-а/404/9/16 провадження у справі за поданням державного виконавця Донцової О.В. про зміну способу і порядку виконання рішення - закрито, оскільки ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2015 року у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ Ю в Кіровоградській області про зміну способу і порядку виконання рішення було відмовлено/а.с. 40-41/.

18.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за п.9 ч. 1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» /а.с. 6/.

Постанова винесена на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», з урахуванням вищевказаного листа УПФУ від 18.02.2016 року, мотивована тим, що боржником рішення суду не виконується в повному обсязі з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повертається стягувачеві у випадку, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

В зазначеній нормі також вказано, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Дійсно, ст. 124 Конституції України і ст. 255 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали чинності є обов'язковим до виконання всіма посадовими особами на всій території України.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно діючого законодавства виплата перерахунку пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Виплати сум пенсій у розмірах, що перевищують її розміри, обчислені відповідно до чинного законодавства, може здійснюватися у разі надходження відповідних коштів Державного бюджету України.

Загалом виконання рішення суду покладається на державну виконавчу службу України.

При цьому механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначається Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Порядок виконання рішень судів на інших органів (посадових осіб) про стягнення коштів з держаних органів, державних підприємств, установ та організацій регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який було прийнято 05.06.2012 року та який набув чинності з 01.01.2013 року.

Зазначений Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених ЗУ «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

Відповідно до вимог ст. 2 зазначеного Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Окрім цього, порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників регулюється Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845.

06.02.2013 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845».

Зазначена постанова прийнята у зв'язку із приведенням постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» у відповідність із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судовими органами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Таким чином, на даний час державні виконавці позбавлені можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, за якими боржниками є державні органи.

Згідно ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання вимог без поважних причин, державним виконавцем до боржника застосовуються штрафні санкції та направляється подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Тобто, зі змісту статті вбачається, що застосування державним виконавцем таких заходів примусового виконання можливе лише за відсутності поважності причин невиконання рішення суду.

Такого висновку дійшла у колегія судів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України у справі №667/4594/14-а від 19.05.2016 року, а саме, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За вказаного, твердження позивача, що державний виконавець не застосував бо боржника штрафів та не направив подання про притягнення до кримінальної відповідальності є безпідставними, оскільки в даному випадку є поважні причини невиконання рішення суду.

З огляду на викладене суд вважає постанову державного виконавця від 18.04.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві такою, що винесена відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а дії державного виконавця такими, що узгоджуються із законом «Про виконавче провадження» і не є незаконними або такими, що порушують права стягувача, як це стверджував позивач.

У зв'язку з викладеним підстав для задоволення позову суд не вбачає, враховуючи, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст. 47 вказаного вище Закону, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених законом строків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 158-163, 167, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа Кропивницьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової Ольги Віталіївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2016 року, зобов'язанні державного виконавця державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової Ольги Віталіївни відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-6871/11, виданого 11.07.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда та здійснити всі виконавчі дії щодо його виконання - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда І. Л. Павелко