Справа № 820/6333/16
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 р. Справа № 820/6333/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 по справі № 820/6333/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення, вимоги та рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі позивач, ФОП ОСОБА_3А.), звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Центральноа ОДПІ м. Харкова) № від 20.05.2016; визнати протиправним та скасувати вимогу Центральної ОДПІ м. Харкова про сплату недоїмки по єдиному внеску № від 05.08.2016; визнати протиправним та скасувати рішення Центральної ОДПІ м. Харкова про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом не нарахованого єдиного внеску від 05.08.2016 №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова № від 20.05.2016.

Скасовано вимогу Центральної ОДПІ м. Харкова № від 05.08.2016.

Скасовано рішення Центральної ОДПІ м. Харкова від 05.08.2016 №.

Стягнуто з Центральної ОДПІ м. Харкова на користь ФОП ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 1998,77 грн. (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто вісім грн.) 77 коп.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що взаємовідносини ФОП ОСОБА_3 з ТОВ "Грант Тайм" не спричиняють реального настання правових наслідків, оскільки фактично підприємницька діяльність контрагента позивача проводилась невстановленими особами, оформлена неналежним чином (з недостовірною інформацією) документами.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем була проведена документальна планова невиїзна перевірка позивача з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 08.04.2016 № 168/20-33-17-01-07/НОМЕР_1. (далі Акт)

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийняті податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2016 на загальну суму 99876,34 грн., в тому числі за основним платежем 79901,07 грн. та за штрафними санкціями 19975,27 грн., вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообовязкове соціальне страхування від 05.08.2016 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій в розмірі 13005,46 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.08.2016 №.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст.164 Податкового Кодексу України (далі ПК України) встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п. 177.2 ст.177 ПК України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст.І77 ПК України).

Відповідно до п. 178.3 ст. 178 ПК України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Згідно пп. 14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобовязань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Під час судового розгляду були досліджені договори поставки №0308 від 03.08.2012, №1401 від 14.01.2014 між ФОП ОСОБА_3А.(замовник) та ТОВ "Грант Тайм" (постачальник), за умовами яких постачальник зобовязується здійснити поставку товару "Хімматеріали" у кількості та якості, відповідно до видаткових накладних, а замовник зобовязується прийняти та сплатити товар.

На підтвердження реальності виконання умов вищезазначених договорів позивачем надано рахунки-фактури, податкові накладні, товаро-транспортні накладні, виписки із банку.

На підтвердження зберігання та подальшої реалізації придбаної продукції позивачем надано договори з ДП МО України "Харківська контора матеріально-технічного забезпечення", ТОВ "VLADI", ПП "ХПТФ", ТОВ "Кременчуцький шкіряний завод", а також податкові накладні, видаткові накладні, рахунки-фактури, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти зберігання продукції.

Фактичною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій слугував висновок податкового органу про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ТОВ "Грант Тайм", оскільки в протоколі допиту директор ТОВ "Грант Тайм" зазначив, що жодного відношення до зазначеного підприємства не має, податкову звітність не підписував, гроші з банківських рахунків підприємства не отримував, первинні документи не складав та не підписував, за грошову винагороду погодився зареєструвати дане підприємство, однак функції директора після реєстрації не виконував.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХIV від 16.07.1999.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі

обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ;зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської

операції і правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. (п. 201.2. ст. 201 ПК України)

Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379 затверджено форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (чинний на час заповнення податкових накладних у спірних відносинах; далі Порядок № 1379).

Згідно з п. 1 Порядку № 1379 податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника ПДВ.

Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у цьому пункті.

Положеннями п. 16 Порядку № 1379 встановлено, що усі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку продавця.

Як встановлено в ході судового розгляду, ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 22.09.2015 по справі № 760/16103/15-к закрито кримінальне провадження № 0000098 та ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 05.03.2014 по справі № 761/17926/15-к закрито кримінальне провадження № 0000036 у звязку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України.

У ході кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 та ч.2 ст. 28 ч.1 ст 205 Кримінального кодексу України, директор ТОВ "Грант Тайм" ОСОБА_4, від імені якого підписані видані цим товариством позивачу первинні документи, заперечив свою участь у діяльності ТОВ "Грант Тайм", а також у підписанні будь-яких первинних документів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові № 826/14268/14 від 14.06.2016.

Зважаючи на те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 прийнята з порушенням норм матеріального права та враховуючи положення ст. 202 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року по справі № 820/6333/16 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення, вимоги та рішення в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст постанови виготовлений 31.03.2017