Справа № 802/1652/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

30 березня 2017 року м. Київ К/800/4503/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП) в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 15 вересня 2016 року № 915 в частині звільнення його із служби (далі - спірний наказ) з поновленням його на службі в поліції на посаді інспектора Гайсинського відділу поліції ГУ НП; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 15 вересня 2016 року по день поновлення на службі.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що спірний наказ відповідача не ґрунтується на вимогах закону і порушує його права, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 20 лютого 2017 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржникові у строк до 20 березня 2017 року запропоновано усунути зазначені недоліки скарги та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.

Вказані в ухвалі судді недоліки касаційної скарги усунуто скаржником у встановлений судом процесуальний строк.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Як встановлено судами, позивач з листопада 2015 року проходив службу в Національній поліції України на посаді інспектора Гайсинського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області.

В подальшому, на підставі наказу відповідача від 15 вересня 2016 року № 1106 призначено службове розслідування за фактом причетності до бійки, що сталась біля кафе «Експрес» в м. Гайсині, поліцейських Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області, в тому числі позивача.

За результатами проведеного розслідування складено висновок, яким встановлено, що 15 вересня 2016 року о 00.30 годин позивач перебуваючи разом із своїми знайомими, в тому числі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, лейтенантом поліції ОСОБА_3, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 став учасником конфліктної ситуації, що переросла у бійку між ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6, внаслідок якої громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження.

З місця події позивач зник разом із іншими її учасниками, однак пізніше був затриманий працівниками поліції.

Цим же висновком встановлено порушення позивачем вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут), пункту 1 частини 1, пункту 3 частини 1, частини 2 статті 18 та статті 64 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII, в редакції спірного періоду).

Спірним наказом відповідача ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за порушення вимог вищевказаних правових норм Закону № 580-VIII та положень Дисциплінарного статуту.

Так, у відповідності до частин 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В свою чергу, пунктом 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Таким чином, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

За визначенням статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 2, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Також, частинами 1, 2 статті 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна осіб рядового та начальницького складу базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ, статутів і наказів керівників; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; з гідністю і честю поводитись в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового та начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальнику.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 1, пунктів 1, 2 статті 2 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг, зокрема у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Частиною 1 статті 12 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Окрім цього, в силу вимог пунктів 3, 4 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, крім іншого, поліцейський зобов'язаний поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я.

Більше того, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції, як того вимагає частина 2 статті 18 Закону № 580-VIII.

Одночасно, частиною 1 статті 64 цього ж Закону передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Види дисциплінарних стягнень перелічені у статті 12 Дисциплінарного статуту згідно з положеннями якої, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Дисциплінарні стягнення накладаються в порядку, встановленому статтею 14 Дисциплінарного статуту, якою передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2016 року № 230, у відповідності до якої відповідачем проведено службове розслідування відносно позивача.

З огляду на встановлені обставини справи, підтверджені належними і допустимими доказами, а також з урахуванням вимог вищевказаних положень законодавства, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1, перебуваючи на службі в поліції в позаробочий час вчинив дисциплінарний проступок, який вкрай негативно впливає на імідж працівників поліції в суспільстві і полягає у невиконанні ним своїх професійних обов'язків, ігноруванні приписів Конституції України, Закону № 580-VIII, порушенні службової дисципліни, що потягло за собою грубе порушення прав і свобод громадян України, нанесенні їм тілесних ушкоджень.

Зокрема, позивач, будучи на місці події її безпосереднім учасником не вжив заходів щодо припинення конфлікту, не надав допомогу постраждалим громадянам, не захистив їх від протиправних посягань на життя і здоров'я з боку іншої особи, не повідомив про інцидент у органи Національної поліції України, залишив місце події і громадян, які потребували його допомоги, були у незадовільному медичному стані та у ситуації, яка загрожувала їхньому

Такі висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2017 року, відмовити.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк