Справа № 815/2612/15
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Київ К/800/1058/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,
суддів:Заїки М.М.,Черпака Ю.К.,
при секретарі - Крапивка Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, треті особи: ОСОБА_5, Міністерство юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, скасування висновків, довідки та наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Митниця), Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (далі - ДПІ), треті особи: ОСОБА_5, Міністерство юстиції України (далі - МЮУ) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність ДПІ щодо не проведення додаткової перевірки за результатами звернення Митниці від 24 березня 2015 року; визнати незаконним та скасувати висновок про результати перевірки від 19 березня 2015 року № 126 (далі - спірний висновок); визнати незаконною та скасувати довідку про результати перевірки від 31 березня 2015 року № 12/15-70-04-л (далі - спірна довідка); визнати незаконним та скасувати наказ Митниці від 1 квітня 2015 року № 343-0 про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади (далі - спірний наказ); поновити його на посаді Державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста Іллічівськ Південної митниці (далі - посада); зобов'язати ДПІ проінформувати МЮУ про виключення з Єдиного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» інформацію про нього.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що у відповідачів не було правових підстав для звільнення його з посади згідно з пунктом 7-2 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано спірний наказ відповідача, поновлено позивача на посаді, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі Митниця, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, в частині задоволених вимог, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що сама лише інформація про недостовірність відомостей стосовно наявності майна та/або невідповідність вартості такого, вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони, передбаченої Законом України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон № 1682-VII, в редакції спірного періоду) без врахування обов'язкових умов, що таке майно було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел. Також, суди зазначили, що наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

Судами встановлено, що позивач з вересня 2012 року працював на посаді у Митниці.

У зв'язку з реорганізацією територіальних органів Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДФС згідно постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», а також на виконання пунктів 8, 49 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі - Порядок № 563, в редакції періоду спірних правовідносин) позивач, під час призначення в порядку переведення з посади в Митниці Міндоходів, що припиняється, на посаду до Митниці ДФС подав до відповідального структурного підрозділу Митниці власноручно написану заяву від 1 грудня 2014 року про те, що до нього не застосовуються заборони, визначені частиною 3 або 4 статті 1 Закону і про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо нього, з одночасним наданням копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік.

На підставі пункту 19 Порядку № 563, пункту 2 частини 5 статті 5 Закону № 1682-VII, пункту 2 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100), листом Митниці від 9 грудня 2014 року № 224/15-70-04 до ДПІ надісланий запит про проведення перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII відносно позивача, разом з засвідченими копіями його заяви і паспорта громадянина України.

Також, відповідно до пункту 21 Порядку № 563 Митницею надіслано до МЮУ повідомлення про початок проходження позивачем перевірки.

В подальшому, 25 лютого 2015 року до Митниці надійшов висновок від 9 лютого 2015 року № 24 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складений ДПІ (далі - висновок перевірки).

У названому висновку зазначено, що реєстраційна служба Іллічівського міського управління юстиції згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21 січня 2015 року повідомила про наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про реєстрацію ОСОБА_6 права оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Окрім цього, у висновку перевірки зазначено, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_6 та підтверджуючих документів встановлено, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади». Відповідно наявній податковій інформації про майно ОСОБА_6, на ім'я останнього зареєстрована земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, однак відповідно до даних розділу III А пункту 23 (відомості про нерухоме майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта) декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, вказана земельна ділянка не значиться.

У відповідності до пункту 35 Порядку № 563 Митниця, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, звернулась із відповідним запитом до ДПІ, за наслідком розгляду якого остання надіслала висновок перевірки від 19 березня 2015 року № 126 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» (далі - висновок перевірки № 126).

У наведеному висновку підтверджено інформацію, викладену у висновку перевірки від 9 лютого 2015 року № 24 та зазначено про невідповідність даних розділу III А, пункту 23 «відомості про нерухоме майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта» декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру позивача за 2013 рік наявній інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Цим же висновком встановлено, що позивач вказав недостовірні відомості у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік щодо наявності майна, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади».

Керуючись пунктом 36 Порядку № 563, відділом персоналу Митниці 31 березня 2015 року складена довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_4 (далі - довідка від 31 березня 2015 року) у якій зазначено, що за результатами розгляду запитів органи перевірки повідомили про наявність факту зазначення позивачем недостовірних відомостей у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік стосовно наявності у нього майна, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», а саме щодо вищевказаної земельної ділянки, відомості про яку не вказано.

З урахуванням наведеного, у довідці від 31 березня 2015 року зроблено висновок, що до позивача застосовуються заборони, визначені частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади» відповідно критерію, визначеному частиною 8 статті 3 цього ж Закону.

Зокрема, частиною 3 статті 1 Закону № 1682-VII визначено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

В свою чергу, за приписами частини 8 статті 3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною 3 статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

З огляду на вищезазначені обставини, а також на підставі частини 3 статті 1, частини 14 статті 5, частини 8 статті 3 Закону № 1682-VII, пункту 37 Порядку № 563, пункту 7-2 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України спірним наказом Митниці позивача звільнено із займаної ним посади і внесено інформацію щодо нього до відповідного Реєстру.

Так, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1 Закону № 1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_7, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

За змістом положень частини 8 статті 3 вказаного Закону заборона, передбачена частиною 3 статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 5 статті 5 Закону № 1682-VII встановлено, що перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Необхідно також зазначити, що інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесу проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону № 1682-VII, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Саме по собі не зазначення майна у декларації не тягне за собою настання відповідальності за Законом № 1682-VII, оскільки питання декларування доходів певних осіб врегульовано у цьому випадку Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Враховуючи те, що при здійсненні відносно позивача перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII не було встановлено невідповідності вартості майна доходам, отриманим із законних джерел, а вартість майна, набутого ОСОБА_4 за час його перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону № 1682-VII відповідає наявній податковій інформації про його доходи, отримані із законних джерел, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що підстав для звільнення позивача відповідно до пункту 7-2 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України у відповідачів не було, про що прально зазначили і суди попередніх інстанцій.

Ураховуючи наведене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про невідповідність вимогам закону спірного наказу і, як наслідок, наявність підстав для його скасування та задоволення позову, відповідають дійсним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновку не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, ухвалених у цій справі.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.І. Мойсюк

Судді: М.М. Заїка

Ю.К. Черпак