Справа № 2-а-1000/10
Суддя: Мелешко С. І.
Дата ухвалення: 2010-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Червоноградський міський суд Львівської області
№2-а-1000/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року м. Червоноград

Суддя Червоноградського міського суду Львівської області Мелешко С.І. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Червонограді ,Державного казначействам України в особі головного управління Державного казначейства України у Львівській області про визнання протиправними дій суб*єкта владних повноважень та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання протиправними дій суб*єкта владних повноважень та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та зобовязання нарахувати та виплатити йому підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 01.01.2006 року по 13.12.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни, до яких він відноситься, з 01.01.2006 р. пенсії підвищились на 50% від мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» призупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. визнано неконституційними вказані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Виклад ст.6 у новій редакції Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційним згідно Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. У звязку з цим відповідач незаконно не виплачував йому за період 01.01.2006року по 13.12.2010 року 30% підвищення до пенсії.

Позивачка просить поновити їй пропущений строк звернення до суду,оскільки про факт порушення прав дізналась лише з преси. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Судом постановлено ухвалу про відкриття скороченого провадження у справі, копію якої направлено відповідачці. Відповідачі копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримали та у встановлений законодавством строк пенсійний Фонд надав суду письмові заперечення на позов, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відсутній механізм реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії, так як ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; ч.3 вказаної статті зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. У 2008 році п.41 розд.ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.6 Закону викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни виплачується підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, що складало 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність. Дана доплата виплачувалась позивачці у повному обсязі. Крім того, при вирішенні спору просив застосувати позовну давність, встановлену ст.ст.99, 100 КАС України.

Просив відмовити у позові.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що між сторонами виник спір щодо захисту порушеного права на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позивачка є пенсіонером, народилась 15.08.1945 року. Вона відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 р., набув статусу «дитина війни», тому згідно ст.6 вказаного Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод чи інтересів особи встановлюється шестимісячний строк який, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою судді від 20.12.2010 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку позовної давності за період з 01.01.2006 року по 13.06.2010 року .

Тому вважаю за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача суму підвищеня пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком за преріод з 13.06.2010 року по 13.12.2010 року ( тобто термін , зазначений позивачкою у позовній заяві )

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд може лише визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними та покласти обовязок на відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону за відповідний рік, і не є уповноваженим органом провадити розрахунок суми заборгованості по виплатам підвищення пенсії як дитині війни.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.52 Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік», Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, керуючись ст.ст.99, 100, 158-163, 183-2 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Червонограді нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 13.06.2010 року по 13.12.2010 року з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.52 Закону України „Про державний бюджет на 2010р. та виплачених сум.

У решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.І.Мелешко