Справа № 804/14824/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування акту та визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про:
- скасування акта № 83/172/НОМЕР_1 від 10.04.2015, складеного представниками Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області;
Позивач надав до суду клопотання про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в яких адміністративний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що фактична перевірка позивача здійснена у встановленому законом порядку. Крім того, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при проведенні такої перевірки. За результатами проведення перевірки виявлено реалізацію тютюнових виробів за ціною вищою від максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником, чим порушено вимоги ст. 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зберігання алкогольних напоїв («Портвейн 777») без марки акцизного збору, чим порушено вимоги п.п. 226.6, 226.9, 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України. Таким чином, нарахування контролюючим органом штрафних санкцій здійснено у відповідності з чинним законодавством, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що позивач просив про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перебуває на податковому обліку в Новомосковській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків та зборів.
Судом встановлено, що у період з 03.04.2015 по 10.04.2015 на підставі наказу від 03.04.2015 № 121 та відповідно до направлень на перевірку від 03.04.2015 № 130 і № 131 Новомосковською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено фактичну перевірку магазину, що розташований за адресою: вул. Шевченко, 20, с. Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область (ФОП ОСОБА_2О.) з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За результатами означеної фактичної перевірки було складено акт №83/172/НОМЕР_1 від 10.04.2015 р., в якому зазначено факти порушення законодавства, встановлені в ході перевірки, зокрема:
- ст. 11-1, ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»: реалізація тютюнових виробів за ціною, вищою від встановленої максимальної ціни виробником або імпортером, а саме: сигарети «Парламент Сільвер» в реалізації 1Ч24,20 грн. з урахуванням 5% акцизного податку (на пачці зазначена ціна 23,00 грн.). Також при обліку товарних запасів за місцем їх реалізації встановлено: сигарети «Столичні» на пачці зазначена ціна 13,34 грн., а в роздрібній торгівлі з урахуванням 5% акцизного податку за ціною 14,70 грн.;
- п.п. 226.6, 226.9, 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України: реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку, а саме 1 пак вино «Портвейн 777» 1 л. за ціною 26,95 грн., виробник ТОВ «Одеський завод класичних вин».
Розглядаючи заявлений спір, суд виходить із того, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоровя громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.
Так, статтею 11-1 Закону України № 481/95-ВР визначено, що встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.
Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.
Відповідно до частини першої статті 17 вказаного Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Отже, законодавством України передбачено санкції за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на ці вироби, які встановлені виробником або імпортером даної продукції, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.
Субєктом цього правопорушення є субєкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів тютюнових виробів.
Обєктивна сторона даного правопорушення полягає у реалізації (продажі) через роздрібну торговельну мережу хоча б одного тютюнового виробу за ціною, яка перевищує встановлену його виробником або імпортером максимальну роздрібну ціну, збільшену на суму акцизного податку, який підлягає сплаті за цей товар.
Як установлено під час податкової перевірки відповідачем, у магазині ФОП ОСОБА_2 було продано одну пачку сигарет «Парламент Сільвер» за ціною 24,20 грн. (на пачці зазначена ціна 23,00 грн.); при обліку товарних запасів за місцем їх реалізації встановлено сигарети «Столичні», ціна на пачці 13,34 грн., в роздрібній торгівлі з урахуванням 5% акцизного податку 14,70 грн.
Досліджуючи наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності згідно з абзацом чотирнадцятим частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за наведений факт реалізації тютюнового виробу, суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що максимальні роздрібні ціни це ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.
Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Сума акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, відповідно до п. 217.1 ст. 217 та п. 218.1 ст. 218 Податкового кодексу України, визначається платником податку самостійно, виходячи з об'єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку, що діють на дату виникнення податкових зобов'язань.
Відповідно до п. 29.1 ст. 29 Податкового кодексу України обчислення суми податку здійснюється шляхом множення бази оподаткування на ставку податку із/без застосуванням відповідних коефіцієнтів.
Підпунктом 14.1.4 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).
В силу вимог пп. 9.1.4 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України, акцизний податок належить до загальнодержавних податків.
Згідно з пп. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Відповідно до п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України, до підакцизних товарів належать, серед іншого, тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.
В силу вимог пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 Податкового кодексу України, у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.
Підпунктом 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України, визначено, що для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.
Згідно з п.28.2 ст.28 Податкового кодексу України, відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування.
Разом з тим, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, визначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
З аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів, не є базою оподаткування акцизним податком, оскільки такою базою оподаткування акцизним податком є вартість реалізованих підакцизних товарів (пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України). При цьому максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів виробником або імпортером, не є договірною вартістю, оскільки пачка тютюнових виробів не реалізується по такій максимальній роздрібній ціні.
Враховуючи, що базою оподаткування ПДВ при продажу у роздріб тютюнових виробів є вартість реалізованих таких підакцизних товарів, з урахуванням акцизного збору, ціна роздрібного продажу розраховується продавцем підакцизних товарів самостійно, з обов'язковим дотриманням умови, встановленої пп. 14.1.106 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України: продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Таким чином, податковим законодавством визначено, що максимальні роздрібні ціни збільшуються не на ставку акцизного податку від максимальних роздрібних цін, як зазначає податковий орган, а на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, яка має визначатися за формулою: сума акцизного податку = база оподаткування * 5% (ставка акцизного податку згідно з пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України); при цьому база оподаткування відповідно до пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 Податкового кодексу України визначена як вартість реалізованих підакцизних товарів.
Отже, приймаючи до уваги, що базою оподаткування акцизним податком з реалізації підакцизних товарів, що здійнюється суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі, є вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів, а не максимальні роздрібні ціни, визначення розміру фактичних роздрібних цін на тютюнові вироби, перевищення якого призводить до порушення пп. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, має здійснюватися з розрахунку максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником або імпортером підакцизного товару, збільшеної на суму акцизного податку, яка розраховується, як 5% від бази оподаткування (вартості реалізованих підакцизних товарів).
Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення фактичної перевірки позивача посадовими особами податкового органу було зафіксовано факт реалізації сигарет «Парламент Сільвер» за ціною 24,20 грн., ціна на пачці, вказана виробником, становить 23,00 грн.
У даному випадку базою оподаткування акцизним податком є, відповідно до пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 Податкового кодексу України, вартість реалізованих підакцизних товарів (24,20 грн.), сума акцизного податку становить 5 % від зазначеної вартості (1,21 грн.), за вирахуванням якої від вартості реалізованого підакцизного товару (24.20 грн. - - 1,21 грн. = 22,99 грн.) ціна пачки тютюнових виробів не перевищує максимальну роздрібну ціну на підакцизний товар, встановлений виробником (22,99 грн. < 23,00 грн.), що узгоджується з пп. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Крім того, податковим органом у процесі перевірки при обліку товарних запасів за місцем їх реалізації було встановлено, що ціна сигарет «Столичні» в роздрібній торгівлі з урахуванням 5% акцизного податку становить 14,70 грн., у той час як на пачці зазначена ціна 13,34 грн.
Проте, факт реалізації сигарет «Столичні» в роздрібній торгівлі за ціною 14,70 грн. (на пачці зазначена ціна 13,34 грн.) відповідачем жодним належним доказом не підтверджено.
При цьому, акт перевірки № 83/172/НОМЕР_1 від 10.04.2015 не повинен розцінюватися як єдиний або виключний доказ наявності податкового правопорушення, виявленого за результатами спірної перевірки. Такими доказами мають бути касовий чек, показання свідків, які б підтвердили факт реалізації товару сигарети «Столичні» за ціною 14,70, на що вказує відповідач.
Таким чином, позивач здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, які не перевищують максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.
Питання, повязані з виготовленням, зберіганням, продажем марок акцизного податку та маркуванням алкогольних напоїв і тютюнових виробів, врегульовані положеннями ст. 226 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.
Підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Згідно зпідпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Положеннями п.п. 226.1, 226.2 ст. 226 Податкового кодексу України визначено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.
Водночас, згідно з п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України, вважаються такими, що немарковані:
- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;
- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;
- алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.
Однак, відповідачем до акта перевірки не додано жодного документа, що підтверджував би цей факт.
Крім того, акт перевірки № 83/172/НОМЕР_1 від 10.04.2015 року, на підставі якого відповідачем було прийнято оскаржуване рішення, не відображає детального опису виявленого порушення, а саме не вказано, за яких обставин відбувалася реалізація 1 пака вина «Портвейн 777» 1 л., чи проводилась перевірка первинної документації позивача щодо придбання даної алкогольної продукції.
У вказаній видатковій накладній зазначено, що за алкогольні напої виробником було сплачено акцизний збір, а, отже, вони були марковані в установленому законодавством порядку.
Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Щодо позовних вимог про скасування акта № 83/172/НОМЕР_1 від 10.04.2015 р., слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Суд вважає, що акт не є рішенням субєкта владних повноважень, та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для позивача. Акт є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення в ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Нормативно-правовий акт це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це субєктом нормотворення у визначеній законодавством формі, та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містиь норми права, має не персоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.
Правовий акт індивідуальної дії це правовий акт компетентного органу або посадової особи, виданий на підставі юридичних фактів і норм права, що визначає права, обовязки або міру юридичної відповідальності конкретних осіб. Обовязковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обовязковість його приписів для відповідного субкта, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.
Самі висновки ревізорів-інспекторів, які викладені в актах перевірок (звірок), не призводять та не можуть призвести до порушення прав та охоронюваних інтересів особи. Зроблені в акті перевірки висновки можуть, в подальшому, стати підставою для прийняття рішення (вчинення дій) податковим органом, які, в свою чергу, і можуть бути предметом оскарження, і саме під час встановлення правомірності та обґрунтованості такого рішення (вчиненої дії) має бути надано правову оцінку тим висновкам (доводам), які стали підставою для прийняття рішення (вчинення дій) субєктом владних повноважень. а оцінку самого акта слід здійснювати з урахуванням ч. 1 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою письмовими доказами є документи, акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.
Аналогічна правова позиція викладена у висновку Верховного суду України у постанові від 10.09.2013 року у справі № 21-237а13. Зокрема, Верховний Суд України відзначив, що акт перевірки не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки, викладені в акті перевірки, не породжують та не змінюють права та обовязки позиваач, тому такі вимоги не можуть бути предметом спору.
Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування акта та визнання недійсним податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_1