Справа № 394/15/17(2-а/394/2/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2017 рокусправа № 394/15/17(2-а/394/2/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2017 р. в справі № 394/15/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області (далі - УПФУ) про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 04.02.2008 р. їй призначена пенсія за віком як матері інваліда з дитинства. Після призначення пенсії вона продовжувала працювати на посаді директора Тернівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, де працює до теперішнього часу. На момент останнього перерахунку пенсії, який відбувся у 2014 р., середній заробіток, з якої обчислювалась пенсія, становив 2015,74 грн. На теперішній час її середня щомісячна заробітна плата складає 5900 грн., у зв'язку з чим на підставі приписів ст. 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач звернулась до УПФУ з питання перерахунку пенсії, проте відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що ст. 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не діє і перерахунок пенсії має проводитись за приписами ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга обґрунтована підставами позову.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 КАС України розглянута в порядку скороченого провадження, у зв'язку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач перебуває на облiку в УПФУ з 04.02.2008 р., отримує пенсію за віком як мати інваліда з дитинства. Після призначення пенсії позивач продовжує працювати на посаді директора Тернівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

21.09.2016 р. позивач звернулася до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії у відповідності до вимог ст. 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом № 14/о-11 від 06.10.2016 р. УПФУ відмовлено позивачу у перерахунку пенсії у відповідності до вимог ст. 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із роз'ясненням, що перерахунок її пенсії проводиться відповідно до вимог ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, встановлено, що перерахунок пенсії позивачу проведений у 2014 році із середнього заробітку, який становив 2015,74 грн. Оскільки при перерахунку пенсії позивачу у травні 2016 р. з урахуванням страхового стажу і заробітку, набутого після перерахунку, розмір пенсії був менш вигідним, тому у відповідності до вимог п. 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу проведено перерахунок тільки з урахуванням страхового стажу, набутого після перерахунку пенсії із заробітної плати, і розмір пенсії після перерахунку становив 1337,62 грн. (розмір підвищення становить 17,96 грн).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу на умовах, визначених ст. 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки перерахунок пенсії позивачу визначений нормами ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як зазначено вище, позивач є отримувачем пенсії за віком з 2008 р., яка призначена відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як матері інваліда з дитинства.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено такі види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком як матері інваліда з дитинства (фактично зі зниженням пенсійного віку) розраховується відповідно до Закону № 1058, а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на такий вид пенсії (в даному випадку, як матері інваліда з дитинства).

Відповідно до п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що пенсіонерам, які пропрацювали після призначення пенсій за віком або інвалідністю не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за заявою пенсіонера новий розмір пенсії виходячи з більш високого

заробітку, який визначається за 2 роки роботи підряд після призначення пенсії відповідно до статей 64 - 67 цього Закону. У разі дальшого зростання заробітку пенсіонера провадиться за його заявою новий перерахунок пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки роботи після попереднього перерахунку.

Тобто, ця норма не визначає права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, відповідно, застосування приписів статті 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо визначення права позивача на перерахунок пенсії є неможливим.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії за приписами ст. 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а перерахунок пенсії позивачу повинен здійснюватися відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо посилання апелянта на нехтування судом першої інстанції судової практики Вищого адміністративного суду України судова колегія зазначає про їх безпідставність, оскільки в силу приписів абзацу 2 частини 1 статті 244-2 КАС України саме висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2017 р. в справі № 394/15/17 залишити без задоволення.

Постанову залишити Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2017 р. в справі № 394/15/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко