Справа № 233/6091/16-а
Суддя: Мартишева Т. О.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/6091/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участі секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Костянтинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу Управління превентивної діяльності Головного управління Національної Поліції в Донецькій області Ковальова Ю.О. про поновлення строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про поновлення строку на звернення до суду, визнання неправомірними дій відповідача щодо прийняття постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху БР № 282421 від 21 листопада 2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за порушенням вимог ст. 132-1 КУпАП, скасування даної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що під час керування автомобілем VOLVO FM 12 (самоскид-С), д/н НОМЕР_1, по маршруту с. Трудове - м. Маріуполь на перевезення вантажу - каолін КВВ- екстра, на 204 км + 500 км а/д Слов*янськ - Донецьк - Маріуполь його було зупинено відповідачем на пересувному пункті габаритно-вантажного контролю. Працівниками управління Укртрансбезпеки у Донецькій області було здійснено габаритно-ваговий контроль, за результатами якого складено акт про перевищення нормативно-вагових параметрів від 21 листопада 2016 року, у графі 9 якого вказано: "повна маса, тон нормативно допустима - 40 000 кг, фактична - 36074 кг", у графі 10 вказано: "осьове навантаження, тн. нормативно-допустиме 11, фактичне 7714". Йому було вручено постанову про адміністративне правопорушення БР № 282421, зафіксоване не в автоматичному режимі, однак її зміст не зрозумілий, бо текст постанови неможливо розібрати. Вважає,що оскаржувана постанова є необґрунтованою та протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, порушення процесуального порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення не був складений, хоча адміністративне правопорушення, яке нібито він скоїв, не було зафіксоване в автоматичному режимі. Його було позбавлено можливості з*ясувати такі питання, як режим роботи пересувного пункту та чи був він встановлений Укртрансбезпекою за погодженням з відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху; позбавило його можливості заявити клопотання про повторне вимірювання і зважування; позбавило його можливості з*ясувати чи знаходиться вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю у робочому стані, чи проведена періодична повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Також на його думку мало місце порушення вимог облаштування та технічного оснащення пункту габаритно-вагового контролю, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України 28 липня 2016 року № 255. На його думку, є достатні підстави вважати, що контрольне зважування автомобіля відбулося з порушенням (похила місцевість, де розміщувались ваги, нерівність дорожнього покриття), що призвело до отримання неточних результатів зважування. Також, оскаржувана постанова винесена без посилання на конкретний законодавчий акт, який ним було порушено, а при її винесенні не з*ясовано всі обставини, які мають значення для об*єктивного вирішення справи. Просив поновити строк звернення до суду зі даним позовом, оскільки пропустив його з поважних причин. Так, текст оскаржуваної постанови не був йому зрозумілий, належну правову допомогу йому не було можливо надати через відсутність зазначення нормативно-правового акту, за порушення якого його було притягнено до відповідальності. Крім того, він працює не за місцем проживання, а у с. Трудовські, тому не мав фізичної можливості вчасно звернутися до фахівця.

У судове засідання позивач, його представник не з*явилися, при цьому представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують (а.с. 85).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення (а.с. 54-58), в яких позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з статтею 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 затверджені Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, де в пункті 3 постанови визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 зазначених Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Згідно пункту 25 Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Водночас порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».

Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункту 15 Порядку).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення (пункту 18 Порядку).

За порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачена адміністративна відповідальність за статтею 132-1 КУпАП та адміністративне стягнення на водіїв у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з наведених положень законодавства вбачається, що здійснення руху транспортного засобів на автошляхах загального користування з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т допускається лише за наявності спеціального дозволу, виданим перевізникові Державтоінспекцією. Експлуатація великовагового транспортного засобу без відповідного дозволу є порушенням встановлених правил та водночас утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП. Уповноваженим органом за здійснення контролю є підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Судом встановлено, що 21 листопада 2016 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 282422 (а.с. 64-65) інспектором відділу Управління превентивної діяльності ГУНП в Донецькій області майором поліції Ковальовим Ю.О. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КпАП України, а саме: за те, що він 21 листопада 2016 року на 204 км + 500 км автодороги Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь керував транспортним засобом Вольво FM12, д.н. НОМЕР_1, з навантаженням на здвоєну вісь понад допустиме 13762 кг, чим порушив пункт 22.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, за ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Як відображено у протоколі, ОСОБА_1 надав письмові пояснення, вказавши, що 21 листопада 2016 року о 10-50 годині керував автомобілем НОМЕР_2 з перенавантаженням (а.с. 65).

З представленої відповідачем копії довідки про результати габаритно-вагового контролю від 21 листопада 2016 року (а.с. 77), проведеного на місці прийнятої постанови на 204 км + 500 км автодороги Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь стосовно автомобіля VOLVO FM 12, реєстраційний номер НОМЕР_1, вбачається навантаження на першу вісь 7354 кг, на другу вісь - 14726 кг, на третю вісь - 15041 кг, загальна маса транспортного засобу 37121 кг. Останні дві висі здвоєні, що відображено в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0006922, доданого позивачем до адміністративного позову (а.с. 7). Отже, загальна маса на здвоєну вісь транспортного засобу позивача становить 29767 кг, що перевищує допустиму масу на 13767 кг та передбачає необхідність отримання спеціального дозвілу для руху великовагового транспортного засобу. Відсутність такого дозволу з огляду на вище наведені вимоги діючого законодавства України свідчить про порушення встановлених правил експлуатації великовагового транспортного засобу по дорогах загального користування.

Поліцейській в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні встановлені належні докази проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача уповноваженою особою Укртрансбезпеки та оператором вагового контролю і результати перевищення встановлених нормативів для можливості експлуатації транспортного засобу без спеціального дозволу Державтоінспекції, що підтверджується спеціальною довідкою від 21 листопада 2016 року, актом № 0006922 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Постанова була винесена у присутності позивача, підписана ним без будь-яких зауважень та вручена його копія, про що позивачем зроблені відповідні підписи. При цьому позивачем не відображено в протоколі будь-яких зауважень про необхідність допиту свідків або заявлення інших клопотань для підтвердження своєї позиції, із виявленим правопорушенням позивач погодився, надавши пояснення.

Крім того, в постанові у справі про адміністративне правопорушення, наданої суду представником державної виконавчої служби (а.с. 65), викладені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з якими був ознайомлений позивач, про що зробив окремий власний підпис. Вказуючи, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення щодо порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, позивач будь-яких доводів в обґрунтування своїх тверджень не навів.

За таких підстав посилання позивача на порушення його процесуальних прав спростовуються матеріалами справи та змістом оскаржуваної постанови. Будь-яких порушень або обмежень прав позивача під час винесення оскаржуваної постанови, які могли об'єктивно вплинути на правильність прийнятого рішення у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, судом встановлено не було.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 132-1 КУпАП порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою адміністративне стягнення на водіїв у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

При цьому згідно частини 2 статті 33 КУпАП, із змінами і доповненнями, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором не повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, вимоги позивача ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із відсутністю у його діях складу правопорушення не ґрунтуються на законі, оскільки ст. 162 КАС України не передбачає таких повноважень адміністративного суду.

Таким чином, оскільки на думку суду не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача та його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складані постанови щодо ОСОБА_1 відповідали діючому законодавству, підстав для скасування прийнятої постанови суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 289 КУ п АП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строк уз поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Із наданих доказів, які в судовому засіданні не спростовані, вбачається, що позивач з поважної причини пропустив строк для оскарження постанови, оскільки текст отриманого ним примірника постанови про накладення адміністративного стягнення розібрати неможливо через якість копії, позивач мав необхідність звернутися за правовою допомогою та уклав договір на надання юридичних (адвокатських послуг) лише 30 листопада 2016 року (а.с. 11-12). Тому суд вважає за можливе поновити строк для звернення до суду за захистом порушеного права.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора відділу Управління превентивної діяльності Головного управління Національної Поліції в Донецькій області Ковальова Ю.О. про поновлення строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: