Справа № 826/17532/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Київ К/800/9015/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівСтрелець Т.Г.
Мороз Л.Л.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. про визнання протиправними та скасування рішень за касаційною скаргою державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явив позов до Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. про визнання протиправними та скасування рішень.

Просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. від 24 квітня 2014 року № 12658512 "Про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень";

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. від 07 жовтня 2014 року № 16293058 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень";

- зобов'язати Державну реєстраційну службу України зареєструвати за

ОСОБА_6 право власності на нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1, речові права на яке належать йому на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2009 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. від 24 квітня 2014 року № 12658512 "Про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. від 07 жовтня 2014 року № 16293058 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі державний реєстратор Державної реєстраційної служби України Сидорчук А.В., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 03 грудня 2009 року у справі № 8/436, яке набрало законної сили, визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (з № 1 по № 10 (групи приміщень № 3)) загальною площею 94,20 м2, що розташовані по АДРЕСА_1 укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 Визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 право власності на нежитлові приміщення з № 1 по № 10 (групи приміщень № 3), загальною площею 94,20 м2, розташовані по АДРЕСА_1.

16 квітня 2014 року ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до Державної реєстраційної служби України із заявою для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що документи подані не у повному обсязі, оскільки за заявником визнано право власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно, що вимагає подання документу про посвідчення прийняття об'єкту до експлуатації, 24 квітня 2014 року державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Сидорчуком А.В. прийнято рішення № 12658512 "Про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень". Заявнику роз'яснено, що у разі подання у встановленому законодавством порядку необхідних документів, розгляд заяви буде відновлено.

В зв'язку з тим, що протягом п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію не усунено зазначені у попередньому рішенні відповідача обставини, 07 жовтня 2014 року державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Сидорчуком А.В. прийнято оспорюване рішення № 16293058 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень".

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження визнання права власності на самочинно збудоване приміщення, а відтак безпідставності вимоги щодо подання відповідного документу про посвідчення прийняття його до експлуатації.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює у редакції на час спірних правовідносин Закон від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV).

У пункті 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною другою статті 5 Закону № 1952-IV передбачено, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

- приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

За змістом частини четвертої статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Перелік підстав для здійснення державної реєстрації прав передбачено у частині першій статті 19 Закону № 1952-IV, згідно з якою державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Положеннями статті 22 Закону № 1952-IV визначено, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Звернувшись до Державної реєстраційної служби України із заявою про здійснення державної реєстрації права приватної власності на вище зазначений об'єкт нерухомості ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 надала наступні документи: рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2009 у справі № 8/436, технічний паспорт від 06 березня 2014 року; копію свідоцтва серії НОМЕР_1 від 22 червня 2001 року; довіреність від 05 березня 2014 року; копії паспортів, тощо.

Будь-яких доказів на підтвердження факту самочинно реконструйованого вказаного об'єкту у справі немає.

У зв'язку із цим безпідставною була вимога державного реєстратора про необхідність подання документу, що посвідчує прийняття об'єкта до експлуатації.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визнав протиправними та скасував рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. від 24 квітня 2014 року № 12658512 "Про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", а також від 07 жовтня 2014 року № 16293058 "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень", як похідне від первісного.

Стосовно доводів ОСОБА_4 про те, що відповідачем не правильно визначено правовстановлюючий документ, оскільки для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення він надав відповідачу договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, то вони спростовуються матеріалами справи, якими підтверджено, що підставою для вчинення таких дій ним вказано саме на рішення Господарського суду м. Києва від 03 грудня 2009 року у справі № 8/436.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. про визнання протиправними та скасування рішень - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Стрелець Т.Г.

Мороз Л.Л.