Справа № 391/175/17
Суддя: Мумига І. М.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/175/17
Провадження № 2-а/391/12/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2017 р. селище Компаніївка

Суддя Компаніївського районного суду Кіровоградської області Мумига І.М., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання відмови протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

До Компаніївського районного суду Кіровоградської області 22 березня 2017 року звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області (далі - відповідач), у якому просить визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області щодо виплати йому 920 грн. щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому 4730 грн., щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він являється учасником бойових дій (АТО) відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.07.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій.

У 2016 році йому була виплачена грошова допомога у розмірі 920 гривень відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Згідно із вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

20.03.2017 року він звернувся до Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області з заявою про проведення йому донарахування та виплату щорічної одноразової грошової допомоги, але письмовою відповіддю від 20.03.2017 року йому будо відмовлено в проведенні перерахунку та виплаті цієї допомоги, що явилось підставою для звернення до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 22.03 2017 року відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу в десятиденний строк з дня одержання копії ухвали, подати через канцелярію суду заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

У запереченні проти позову, за № 01-363 від 28.03.2017 року, відповідач зазначив, що позов не підлягає задоволенню, так як виплату грошової допомоги ОСОБА_1 здійснено відповідно до чинного законодавства: Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань». До Дня Перемоги в 2016 році позивачу як учаснику бойових дій була проведена виплата щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 920 гривень, як це передбачено Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Виходячи з вищевикладеного управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області не в змозі провести позивачу перерахунок щорічної допомоги до Дня Перемоги в більшому розмірі.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст. 86 КАС України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленого позову з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 22.07.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, в тому числі згідно статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій (а.с. 6).

Із письмової відповіді Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області за № 011-316 від 10.03.2017 року та № 011-335 від 20.03.2017 року позивачу ОСОБА_1 вбачається, що відповідач проводить нарахування і виплату щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня враховуючи положення не лише Закону № 3551-XII, але й Закону України «Про державний бюджет» на відповідний рік, Бюджетного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 та іншими нормативно-правовими актами. Так, згідно прийнятих Урядом рішень виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня передбачена, а саме:

Учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (який на момент ув»язнення не виповнилось 18 років) в»ягням концентраційних таборів, Ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків у 2016 році - 920 гривень.

Враховуючи вищевикладене позивачу відмовлено у задоволенні його заяви, у зв'язку з відсутністю у Державному бюджеті України на 2016 рік видатків на здійснення доплати разової грошової допомоги до 5 травня (а.с. 9-11).

Згідно з частинами 1, 2 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із діючою редакцією ст.12 Закону № 3551-XII, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком передбачено ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з 01.01.2016 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність - 1074 гривень

В той же час, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються лише на цілі, визначені бюджетними призначеннями та відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу, будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно ч.1 ст.117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 гривень.

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги, що Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів, є обов'язковими для виконання на всій території України для органів державної влади при виконання ними своїх функцій, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Так, в Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Конституційним Судом України у Рішенні від 25 січня 2012 року у справі № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 стаття 2).

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кайртан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, наведені вище норми матеріального права, Рішення Конституційного Суду України та практика Європейського суду з прав людини дають підстави для висновку, що у 2016 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачу як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 Закону № 3551-XII, повинна здійснюватися в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку, суд приходить до висновку, що Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області при здійсненні виплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій (АТО) діяло правомірно в межах Закону та здійснило виплату цієї допомоги у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 17, 17-1, 86, 160-163, 167, 183-2 КАС України, ст. ст. 19, 22, 46, 116, 117 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 року, ст.ст. 7, 23, 51 Бюджетного кодексу України, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України від 28.12.2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя __________________ І.М. Мумига