Справа № 335/288/17 (2-а/335/78/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 березня 2017 року справа № 335/288/17 (2-а/335/78/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2017 року про закриття провадження у справі № 335/288/17 (2-а/35/78/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати Запорізьку міську раду розглянути його клопотання про одержання безоплатно у власність земельної ділянки шляхом приватизації від 20.12.2016 року у відповідності до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 березня 2017 року провадження в адміністративній справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку заявника апеляційної скарги, у даному випадку спір виник між ним та відповідачем, як суб'єктом владних повноважень - органом місцевого самоврядування, при реалізації владних управлінських функцій, тому розгляд справи має відбуватись за правилами адміністративного судочинства.

На підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у даній адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений спір має приватно-правовий характер, тому його вирішення має здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на наступне.

За вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 118 Земельного кодексу громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Частиною першою статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для передачі її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 цього ж Кодексу органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про передачу її у власність.

Наведений висновок щодо застосування норм права викладений Верховним Судом України у постанові від 07 червня 2016 року у справі № 21-1341а16, який має бути врахований при постановленні рішення у відповідності до приписів частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім, положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень; положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається зі змісту клопотання позивача від 07.12.2015 року, метою його звернення до органу місцевого самоврядування - відповідача по справі, було отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її безоплатно у приватну власність.

Виходячи з суб'єктного складу сторін, характеру спірних правовідносин та предмету позову, який пред'явлений до суду, колегія суддів дійшла висновку, що спір має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, оскільки на етапі вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою спір про право відсутній і відповідач здійснює владні управлінські функції.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно пункту 3 частини 1 статті 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

За пунктом 4 частини 1 статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 195-196, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2017 року про закриття провадження в адміністративній справі № 335/288/17 (2-а/35/78/2017) - скасувати.

Справу №335/288/17 (2-а/35/78/2017) за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про зобов'язання вчинити певні дії - направити для продовження розгляду до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і не підлягає оскарженню у касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук