Справа № 752/19397/16-а
Суддя: Колдіна О. О.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/94/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, і з врахування заяви про уточнення предмету позову просив суд визнати дії Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХП, не зарахуванні до вислуги років частини періоду навчання у вищому навчальному закладі, роботи на посадаї прокурора та слідчого в прокуратурі м.Києва та Генеральній прокуратурі України та наданні відповіді № 34022/05 від 27.10.2016 р., визнати незаконним розпорядження про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та скасувати його, зобов»язати відповідача зарахувати до вислуги років половину строку навчання у вищому навчальному закладі, роботу на посадах прокурора та слідчого в прокуратурі м.Києва та Генеральній прокуратурі України в повному обсязі та призначити пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «про прокуратуру» в редакції 2001 р. в розмірі 90% середньомісячної суми виплат, без обмежень максимального розміру, починаючи з 18.10.2016 р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він працює в органах прокуратури з 23.10.1998 року і на момент призначення його на роботу діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХП від 05.11.1991 р., статтею 50-1 якого було встановлено право прокурорів зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

З урахуванням викладених норм після набуття права на пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру», він 18.10.2016 р. звернувся до Правобережного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою про призначення пенсії за вислугою років та надав необхідні для оформлення пенсії документи.

05.11.2016 р. позивач отримав повідомлення Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 27.10.2016 р. № 34022/05 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років з посиланням на відсутність у нього необхідного стажу для призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру» та п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213.

Зазначену відмову позивач вважає протиправною оскільки норми закону, на які посилається відповідач, значно звужують його права, а відповідно до записів у трудовій книжці його стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» становить 20 років 4 місяці 25 днів, що надає йому право на призначення пенсії.

В ході судового розгляду позивач підтримав заявлені вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на положення Закону України «Про прокуратуру», які діяли на момент зарахування його на роботу до органів прокурату, і які надавали право на пенсію за вислугу років при наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, який він має відповідно до записів у трудовій книжці.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення недостатністю у позивача стажу для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2016 р. позивач звернувся до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91р. № 1789-XII.

Листом від 27.10.16р. №34022/05 відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років з покликанням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15р. №213 з тих підстав, що з 01.06.15р. пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються. Також вказав на відсутність стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Порядок пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури визначений спеціальним законом, а саме Законом України «Про прокуратуру».

15.07.15р. у певній частині набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.14р. № 1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Підпунктом 1 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом: Закону України «Про прокуратуру» із змінами, внесенимиЗаконом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Частина третя, четверта, шоста та одинадцята статті 50-1 (у редакції вказаних змін, що була вже чинною на момент звернення позивача до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві передбачає, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класних чинів, вислуги років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (ч. 3); середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин і вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах, установлених на дату звернення за пенсією (ч. 4); до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (ч. 6); особи, звільнені з роботи в порядку дисциплінарного стягнення з позбавленням класного чину або позбавлені класного чину за вироком суду, втрачають право на пенсійне забезпечення за вислугою років. Права на одержання пенсії, передбаченої цією статтею, позбавляються також особи, звільнені з роботи у зв'язку з засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією. У таких випадках пенсія прокурорам і слідчим призначається на загальних підставах (ч. 11).

На момент звернення позивача із заявою за призначенням пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури врегульовано іншою нормою - статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Частиною 1 ст. 86 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Відповідно до ч. 6 ст. ст. 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

З матеріалів справи вбачається, що з 23.10.1998 р. і по день звернення до органів пенсійного фонду позивач працює в органах прокуратури на посадах, робота на яких зараховується до спеціального стажу, що дає право на оформлення пенсії за вислугу років. Крім того, до зазначеного стажу підлягають зарахуванню половина строку навчання в Київському національному університеті ім..Т.Г.Шевченка в період з 01.09.1994 р. по 30.06.1999 рік.

Однак, наявний стаж роботи є недостатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст..86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який повинен застосовуватись при вирішенні питання щодо наявності права у позивача на призначення йому пенсії за вислугу років, тобто норми, які діяли на час призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності: відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові І службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачі суду не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що дії відповідача при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідали положенням Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 4, 11, 12, 19, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, встановленого цим Кодексом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївький районний суд м.Києва

У разі застосування судом положень ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :