Справа № 758/15596/16-а
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Калашніковій Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Петерчук Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі ЦОУ ПФУ в місті Києві) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у відновленні з 02.06.2015 р. призначених відповідно до закону пенсійних виплат та зобов'язати відповідача відновити з 02.06.2015 року виплату пенсії, призначеної у 2010 році відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Свої вимоги мотивує тим, що він з 2010 року перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києвіта отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», також позивач з лютого 2012 року по теперішній час працює в органах прокуратури України та до травня 2015 року отримував і пенсійні грошові виплати і заробітну плату. З травня 2015 року позивачу припинено виплату пенсії. 04.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ЦОУ ПФУ в місті Києві з заявою про роз'яснення причин невиплати йому пенсії. Листом від 15.11.2016 року відповідач відмовив у поновленні раніше призначеної пенсії, посилаючись на те, що особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються, однак, після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється в повному обсязі. Посилаючись на те, що дії відповідача щодо відмови йому у поновленні виплати пенсії є незаконними, необґрунтованими та такими, що грубо порушують його конституційні права, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Стверджує, що оскільки відмова у поновленні йому пенсійних виплат за період з червня 2015 р. оформлена відповідачем лише листом від 15.11.2016 р., тому він звернувся до суду у встановлений законом строк. Додав, що він є діючим працівником прокуратури, пенсія йому була призначена в 2010 році довічно, а тому він має право на її отримання. Вказує, що дія норм законодавства щодо припинення виплати призначеної раніше пенсії працівникам прокуратури, які продовжують працювати, на нього не розповсюджується, оскільки ці вимоги стосуються лише пенсій, призначених за новим законом «Про прокуратуру». Подав суду письмові пояснення на заперечення представника відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі. Представником відповідача, через канцелярію суду подані письмові заперечення, в яких посилаються на те, що з 01.05.2015 року виплату пенсії позивачу було припинено відповідно до абз. 3 п.1 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з 01.01.2016 року відповідно до п. 29 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VІІІ, з 01.01.2017 року відповідно до п. 44 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774- VІІІ. Оскільки ОСОБА_1 станом на 01.05.2015 року і по сьогоднішній день працює на посаді та на умовах, передбачених ЗУ «Про прокуратуру», тому виплата пенсії йому припинено.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з наданих документів, що позивач перебуває на обліку в Центральному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києвіта отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 р.), призначену з 15.02.2010 р.

Судом встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_1 працює в органах прокуратури України та до травня 2015 року отримував і пенсійні грошові виплати, і заробітну плату.

У судовому засіданні позивач пояснював, що з травня 2015 року йому припинено виплату пенсії.

04 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ЦОУ ПФУ в місті Києві з заявою про роз'яснення причин невиплати йому пенсії ( а.с. 11-12).

Листом від 15.11.2016 року відповідач відмовив позивачу у поновленні раніше призначеної пенсії, посилаючись на те, що особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються, однак, після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється в повному обсязі ( а.с. 13).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIІІ, який набрав чинності з 01.04.2015 року, внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", Про державну службу", Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIІІ визначено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

За нормою ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до п. 44 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774- VIII - тимчасово, по 31 грудня 2017 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Станом на час вирішення спору вищевказані норми закону не скасовані та не визнані у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач по даний час працює в органах прокуратури України.

Виходячи з наведених законодавчих норм, враховуючи, що позивач працює на посаді, на яку розповсюджується дія Закону України «Про прокуратуру», суд вважає, що відповідно до Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 01.05.2015 року виплата пенсії позивачу не здійснюється правомірно, тому відповідач, припинивши з 01.05.2015 року виплату пенсії позивачу, діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 23.06.2016 (справа №К/800/39865/15), від 16.06.2016 (справа №К/800/6768/16).

Відповідно до ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011). Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012).

А відтак твердження позивача про те, що він має право на продовження з 02.06.2015 року виплати призначеної йому з 15.02.2010 р. за Законом України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 р.) пенсії, не засновані на законі.

Враховуючи, що відмова відповідача в поновленні позивачеві виплат оформлена листом від 15.11.2016 р., суд за необхідне розглянути позов по суті, виходячи з того, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що дії відповідача стосовно призупинення виплати пенсії позивачу відповідають нормам чинного законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.94 КАС України сплачений позивачем при подачі позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, ст. 19, 24, 58 Конституції України, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIІІ, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VII, Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», керуючись cт.ст. 6-9, 11, 69, 71, 159, 161-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному тексті.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова