Справа № 679/1370/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/1370/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сопронюк О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нетішині Хмельницької області на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області (далі - відповідач) про скасування рішення і зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з адміністративним позовом в якому просив: визнати противоправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області № 2450/03 від 05.05.2016 про відмову їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як матері інваліда з дитинства та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області призначити, нарахувати та виплачувати їй в подальшому пенсію за віком на пільгових умовах, як матері інваліда з дитинства, з дня звернення за призначенням пенсії - з 27.04.2016.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.10.2016 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області №2450/03 від 05.05.2016 про відмову в призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком як матері інваліда з дитинства відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 27.04.2016 - з моменту звернення до управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1 102,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір'ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб.

Відповідно до медичного заключення №8074 на дитину (підлітка) інваліда з дитинства віком до 16 років від 17.08.1995, наданого поліклінічним відділенням Острозької центральної районної лікарні Рівненської області, ОСОБА_5 має захворювання: відсутність обох очних яблок. Існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділу ІІІ пункту 6 Переліку медичних показників, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям-інвалідам віком до 16 років, затвердженому наказом МОЗ України від 05.12.1991 № 175. Висновок дійсний до 18.03.2004.

Згідно довідки МСЕ серії ХМ №028582 від 23.02.2004, ОСОБА_5 є інвалідом І групи, в графі "причина інвалідності" зазначено - "інвалід з дитинства". Інвалідність встановлена довічно.

У відповідності до виписки із акту огляду МСЕК до довідки серії ХМ № 237232 від 11.10.2011 та довідки до акту огляду МСЕК серії ХМ № 237232 від 11.10.2011 ОСОБА_5, є інвалідом І групи "Б", в графі "причина інвалідності" зазначено "інвалід з дитинства до вісімнадцятирічного віку по зору". Інвалідність встановлена довічно.

Позивач ОСОБА_4 отримує державну допомогу інваліду з дитинства 1 групи, яка призначена її дочці ОСОБА_5, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 010501 від 24.03.2004.

Згідно, трудової книжки позивача та розрахунку її стажу, загальний страховий стаж ОСОБА_4 становить 27 років 6 місяців.

27.04.2016, після досягнення 50-річного віку, позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницькій області з письмовою заявою про призначення їй пенсії за віком як матері інваліда дитинства.

05.05.2016 рішенням управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області від №2450/03 позивачу відмовлено у призначенні пенсії як матері інваліда з дитинства у зв'язку тим, що нею не надано медичний висновок лікарсько-консультаційної комісії щодо медичних показань дитини для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Будь-яких інших підстав відмови позивачу у призначенні пенсії в листі не наведено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, рішення управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області № 2450/03 від 05.05.2016 є протиправним та підлягає скасування, так як не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII вказано, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56).

При цьому, згідно ст. 94 вказаного закону, до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) зазначено, що тимчасово, до прийняття відповідного закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно ч.1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Положенням п.п. 5 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок) визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності) (п.2.18 Порядку).

Таким чином висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку необхідно подавати лише виключно у двох випадках: коли дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Судом першої інстанції вірно вказано, що дочка позивача ОСОБА_5 була визнана інвалідом з дитинства у семирічному віці, а не дитиною - інвалідом, а тому вимога про необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку стосується саме категорії дітей-інвалідів, а не інвалідів з дитинства, якою визнана ОСОБА_5

Таким чином, у відповідача відсутні підстави вимагати в позивача подання медичного висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що у позивача наявні всі визначені законодавством складові для призначення позивачці пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, тому рішення управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області № 2450/03 від 05.05.2016 є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення адміністративного позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нетішині Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 квітня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7