Справа № 826/3190/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3190/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Чаку Є.В., Шелест С.Б., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Тернопільського міського управління юстиції Гринди Ольги Ярославівни, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕНЕВА", третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулось з позовом до Державного реєстратора Тернопільського міського управління юстиції Гринди Ольги Ярославівни за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕНЕВА", третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" про:

- визнання незаконними дій відповідача щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності №13007263 про реєстрацію за ТОВ "Женева" () права власності на нежитлову будівлю загальною площею 124,00кв.м., за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. №607/12654/15-ц;

- скасування рішення відповідача індексний №27935705 від 26.01.2016р. 12:09:49 про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю загальною площею 124,00кв.м., за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. №607/12654/15-ц за ТОВ "Женева" (), 04053, м. Київ, вул. Артема, 24б;

- скасування запису №13007263 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ Женева" () на нежитлову будівлю загальною площею 124,00кв.м., за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. №607/12654/15-ц.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

03 квітня 2017 року, представником позивача до Київського апеляційного адміністративного суду було подане клопотання про оголошення перерви у справі, у зв'язку з неможливістю представника позивача взяти участь у судовому засіданні.

Втім, доказів на підтвердження викладеного в клопотанні представником позивача надано не було, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість та як наслідок відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем 26.01.2016р. прийнято рішення №27935705 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно загальною площею 124,00кв.м., за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. №607/12654/15-ц за ТОВ "Женева".

23 січня 2016 року відповідачем вчинено реєстраційний запис №13007263 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ Женева" () на нежитлову будівлю загальною площею 124,00 кв.м., за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. №607/12654/15-ц.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями та діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2007 №1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону №1952-IV дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація речових прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав, в контексті ч. 1 ст. 3 Закону №1952-IV є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону №1952-IV).

В силу приписів ст. 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV, державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015, № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (станом на момент виникнення спірних правовідносин) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV встановлено, що державний реєстратор, серед іншого встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Аналіз зазначених норм свідчить, що підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень чітко врегульовані нормами Закону №1952-IV, є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

В обґрунтування підстав для скасування спірного рішення позивач зазначає про наявність обтяження на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за третьої особою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону №1952-IV, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відмова в державній реєстрації прав з підстави наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. №607/12654/15-ц, яким залишено без змін рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.10.2015р. у справі №607/12654/15-ц за позовом ТОВ "Женева" до ОСОБА_2, третя особа - ТОВ "Даарія Плюс" про витребування майна та визнання права власності на майно, в частині позовних вимог про витребування від ОСОБА_2 на користь ТОВ "Женева" нерухоме майно, а саме приміщення подарункового магазину, загальною площею 124 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Тернополі, державним реєстратором Гриндою О.Я. 26.01.2016р. прийнято рішення №27935705 про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю загальною площею 124,00 кв.м., за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 за ТОВ "Женева" ().

У той же час, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. на підставі договору іпотеки від 29.04.2008р. №3978 та договору про внесення змін до договору іпотеки від 01.10.2014р. №3877, зареєстровано обтяження №7185930 від 01.10.2014р. 14:32:18 у вигляді заборони на нерухоме майно - приміщення подарункового магазину, загальною площею 124,00 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1. Обтяжувачем є ПАТ "Прокредит Банк".

23 січня 2016 року відповідачем вчинено реєстраційний запис №13007263 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ Женева" () на нежитлову будівлю загальною площею 124,00кв.м., за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. №607/12654/15-ц.

Крім того, суд звертає увагу, що п.п. 5 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Як вбачається з рішень Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.10.2015р. та Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. у справі №607/12654/15-ц, судами визнано, що ТОВ "Женева" є дійсним власником приміщення подарункового магазину, загальною площею 124,00 кв.м., за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, АДРЕСА_1, яке вибуло з його володіння поза його волею, а тому підлягає витребуванню від добросовісного набувача ОСОБА_2

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку, підстави для відмови в державній реєстрації, з огляду на наявність зареєстрованого обтяження речових прав відсутні в силу приписів п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону №1952-IV, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не беруться до уваги.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на постанову Верховного Суду України від 11.11.2014 №21-357а14, суд зазначає, що вказаною постановою вирішувалися спірні правовідносини, які виникли до 01.01.2016. Тобто, фактично судом застосовувалися норми права, які діяли до моменту внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема до ст. 24 Закону, якою, як вже було зазначено, відмова в державній реєстрації прав з підстави наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Водночас, редакція ст. 24 Закону №1952-IV станом на час прийняття рішення Верховним Судом України не містила в собі положень про незастосування підстав для відмови у державній реєстрації прав, з огляду на наявні зареєстровані обтяження у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність застосування положень Закону №1952-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у зв'язку з чим суд не бере до уваги висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 №21-357а14.

Разом з цим, суд відхиляє доводи позивача, як на підставу для задоволення адміністративного позову на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.03.2016 №607/12654/15-ц, якою зупинено виконання рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2016р. та рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.10.2015р. до закінчення касаційного розгляду, оскільки останньою не заборонено вчинення реєстраційних дій.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя Є.В. Чаку

суддя С.Б. Шелест

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Шелест С.Б.