Справа № 681/1608/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 681/1608/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Горщар А.Г.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

28 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у листопаді 2016 року звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Полонському районі в зарахуванні ОСОБА_2 період роботи в районах Крайньої Півночі за період з 01.09.1984 по 24.05.1991 в кратному відношенні: один рік за один рік і шість місяців.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Полонському районі зарахувати до трудового стажу ОСОБА_2 період роботи в районі Крайньої Півночі з 01.09.1984 по 24.05.1991 в кратному відношенні один рік за один рік і шість місяців, і з врахуванням перерахованого трудового стажу здійснити перерахунок пенсії за віком з 23.06.2011.

Постанову суду в межах сплати платежу за один місяць звернути до негайного виконання та покласти обов'язок на відповідача подати суду звіт про виконання постанови суду.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 28.11.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Полонському районі в зарахуванні ОСОБА_2період роботи в районах Крайньої Півночі за період з 01.09.1984 по 24.05.1991 в кратному відношенні: один рік за один рік і шість місяців.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Полонському районі зарахувати до трудового стажу ОСОБА_2період роботи в районі Крайньої Півночі з 01.09.1984 по 24.05.1991 в кратному відношенні один рік за один рік і шість місяців, і з врахуванням перерахованого трудового стажу здійснити перерахунок пенсії за віком з 11.05.2016.

Допустщено негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць.

Покладено обов'язок на управління Пенсійного фонду України у Полонському районі подати суду звіт про виконання постанови суду.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України у Полонському районі за рахунок бюджетних асигнувань на сплату судового збору на користь ОСОБА_2судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.09.1984 по 24.05.1991 позивач працювала в районах Крайньої Півночі.

10.11.2016 управління Пенсійного фонду України у Полонському районі листом №102/М-7 відмовило позивачу у обчислені пенсії на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю трудових договорів на роботу в районах Крайньої Півночі та інші документи, які б підтвердили право на надання пільг, тому стаж роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі за вищевказаний період зараховано на загальних підставах.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка позивача, а також довідки які були надані позивачем, містять всю необхідну інформацію для пільгового обчислення страхового стажу, а тому відмова відповідача в такому обчисленні є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Згідно абз. 2 п. 5 Прикінцевих положень № 1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Відповідно до п.п. "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 .02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 р. зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 р. - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Згідно п. 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" було постановлено "скоротити тривалість трудового договору, який дає право на отримання пільг, які передбачені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з п'яти до трьох років".

Відповідно до зазначених нормативно-правових актів, період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до них, з 01.03.1960 зараховується до стажу роботи в полуторному розмірі при умові, якщо працівник мав право на пільги, встановлені ст. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Згідно записів в трудовій книжці позивач в період з 01.09.1984 по 24.05.1991 позивач працювала в районах Крайньої Півночі.

Крім того, вказаний період роботи підтверджується архівною довідкою Муніципального закладу охорони здоров'я "Центральна міська лікарня" №123 від 20.03.20019 та довідкою ВАТ "Вар'єганнафтогаз" м. Радужний Ханти-Мансійського автономного округу - Югра Тюменської області № 01-39/10-18 від 25.05.2009.

При цьому, вказане підприємство розташоване в районі Крайньої Півночі.

Таким чином, стаж роботи позивача на підприємстві в районі Крайньої Півночі за трудовим договором підтверджується матеріалами справи та записами в трудовій книжці та становить більше 3 років.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відмова відповідача в зарахуванні періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі до пільгового стажу з врахуванням кратності з підстав відсутності письмових трудових договорів є безпідставною, оскільки факт укладення трудових договорів з роботодавцем підтверджується записами у трудовій книжці, а також зазначеними архівними довідками, згідно яких позивач отримував заробітну плату за працю в районах Крайньої Півночі у відповідні періоди, що на думку суду є достатніми документами для перерахунку пенсії.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ч. ст. 99 КАС України, щодо дотримання позивачем строку звернення з адміністративним позовом до суду, апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції захистив порушене право позивача в межах шестимісячного строку.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.