Справа № 643/2813/17
Суддя: Харченко А. М.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/2813/17
Провадження № 2-а/643/190/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Харченко А.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій незаконними і протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 10.01.2017 р. № 1000/Т-З про відмову їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», скасувавши рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 10.01.2017 р. №1000/Т-З про відмову їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року згідно ст.ст. 37,37-1 Закону України про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993 року в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, зобов'язавши Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок та виплату їй пенсії, призначеної у розмірі 81 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі на посаді начальника відділу Східної об'єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, у відповідно до довідки про заробітну плату, виданої Східною об'єднаною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 1063/Т/20-38-05-30 від 22.12.2016 року їй, у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів», постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці працівників Державної Фіскальної Служби та її територіальних органів», наказом Голови Державної Фіскальної Служби України від 11.11.2016 року № 932, зобов'язавши Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова включити суми матеріальної допомоги на оздоровлення 540,36 грн. у довідку відділу Східної об'єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про заробітну плату, видану їй, що додається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також зберегти суму індексації на пенсію, яка була їй нарахована до перерахунку. Стягнути з Управління Державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова на її користь суму сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона працювала на посаді начальника відділу податкової служби, мала спеціальне звання - радник податкової служби ІІІ рангу, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04.07.2013 року № 404-УП «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» відповідає спеціальному званню - радник податкової та митної справи ІІІ рангу. Відповідно до Закону України «Про державну службу» з липня 2006 року, маючи необхідний трудовий стаж, стаж державного службовця, отримує пенсію за віком. На цей час не працює.

27.12.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про проведення їй перерахунку пенсії з розрахунку 81% заробітної плати начальника відділу. ОСОБА_1 надана довідка Східної об'єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 1063/Т/20-38-05-30 від 22.12.2016 року.

17.01.2017 року вона отримала відповідь Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова № 1000/Т-3 від 10.01.2017 року, яким їй було відмовлено у задоволенні перерахунку пенсії.

Позивач вважає вказане рішення УПФУ неправомірним, таким, що не відповідає чинному законодавству та порушує соціальні права позивача щодо пенсійного забезпечення та неправомірно звужує конституційні гарантії.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідач надіслав до суду письмові заперечення, в яких вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинне законодавство не передбачає перерахунку пенсій, призначених згідно з Законом України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати непрацюючим державним службовцям. Стаття 37-1 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» в редакції, що була чинною до 01.05.2016 р. передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсії державним службовцям визначаються КМУ. При цьому 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІ. П.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VII визначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Отже, з 01.06.2015 р. Законом № 213-VII від 02.03.2015 р. припинені дії норм Закону України «Про державну службу» в частині, яка стосується пенсійного забезпечення державних службовців, у тому числі ст.37-1, яка регламентувала підстави для проведення перерахунку пенсій державним службовцям. З 01 травня 2016 р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015 р. Частиною 1 ст. 90 цього Закону встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, отримує пенсію призначену згідно зі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу». Не працює.

На момент виходу на пенсію працювала на посаді начальника відділу податкової служби, мала спеціальне звання - радник податкової служби ІІІ рангу, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04.07.2013 року № 404-УП «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» відповідає спеціальному званню - радник податкової та митної справи ІІІ рангу.

15.12.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року заробітної плати державним службовцям на підставі довідки про заробітну плату від 11.10.2016 року № 34, виданої Департаментом освіти Харківської міської ради.

27.12.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про проведення їй перерахунку пенсії з розрахунку 81% заробітної плати начальника відділу.

Довідка про заробітну плату від 22.12.2016 року № 1063/Т/20-38-05-30 видана саме для перерахунку пенсії, що вбачається з її змісту.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 19.12.2016 року їй відмовлено в перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 р. Згідно ч. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-IIІ,- Закон України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993 р. втратив чинність, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 р. виключено пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р., в якому було зазначено порядок перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсію призначено відповідно до ЗУ «Про державну службу». Пунктом 5 Постанови № 865 від 31.05.2000 р. (зі змінами) виключено порядок проведення перерахунку (у тому числі і терміни проведення перерахунків пенсії) та затверджена форма довідки про заробітну плату, що подається лише для призначення пенсії державним службовцям, покладено на правління Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. Будь-які нормативно-правові акти, щодо порядку перерахунку пенсії, відсутні. Тому проводити перерахунок пенсії державним службовцям з підвищенням посадових окладів з 0l.12.2015 року - законних підстав не має. Інших доводів, вказаних у запереченнях відповідача, оскаржуване рішення не містить.

Юридично значимою обставиною для вирішення даного спору є наявність у позивача права, а у відповідача відповідного обов'язку на перерахунок раніше призначеної пенсії.

У відповідності до Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст. 22, п. 1 ст. 92).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13), від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 (справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Проте, вказані зміни законодавства поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку, а тому до спірних правовідносин не застосовується. Тобто не містять заборони на перерахунок раніше призначеної пенсії.

Між тим, пенсія позивачу була призначена до внесення змін до Закону України «Про державну службу»№ 3726-ХІІ від 16.12.1993 року.

Таким чином, доводи пенсійного органу про те, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених, зокрема Законом України «Про державну службу», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, є необґрунтованими.

Зміни, які відбулися у статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3726-ХІІ від 16.12.1993 року стосуються тільки тих пенсій, які будуть призначатись після набрання чинності змін до Закону і жодним чином не поширюються на розмір відсотків раніше призначених пенсій.

За Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року на 25% підвищено посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських) органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів.

Враховуючи час виникнення правовідносин, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України №3723-XII «Про державну службу» (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії), якою передбачено, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» - у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 та 5 Постанови КМУ від 31.12.2000 року за №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції яка була чинна до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року за №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсій пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

У зв`язку із прийняттям КМУ Постанови від 09.12.2015 року за №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» п. 4 Постанови КМУ від 31.05.2000 року за №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

Згідно довідки, виданої ОСОБА_1 Східною об'єднаною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію від 22.12.2016 року № 1063/Т/20-38-05-30, посадовий оклад за посадою начальника відділу, з якої призначено пенсію, становить: 3101,00 грн., сума матеріальної допомоги на оздоровлення складає 540, 36 грн.

Таким чином, враховуючи, що до події застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце та те, що була збільшена заробітна плата на посаді, на якій працював позивач, що є підставою для перерахунку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що КМУ на виконання змін до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» не було визначено умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям. На думку суду, відсутність затверджених КМУ порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у п. 5 Прикінцевих положень якого зазначено про скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про державну службу», у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, суд вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є неправомірним, тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Водночас згідно з частиною другою статті 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, в даному випадку для звернення до адміністративного суду у цій справі встановлюється шестимісячний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 01.03.2017 року звернулася до суду з даною позовною заявою та не просила поновити строк для звернення до суду щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії з 01.12.2015 року.

З позовної заяви та матеріалів справи не вбачається, що позивач пропустив строк для звернення до суду з поважних причин, оскільки поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

А відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення з позовом до суду щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії з 01.12.2015 року, що є підставою для залишення частини позовних вимог з 01.12.2015 року по 31.08.2016 року без розгляду.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з 01.09.2016 року.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,71,94,158,159,183-2 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій незаконними і протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 10.01.2017 року № 1000/Т-З про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 10.01.2017 року №1000/Т-З про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року згідно ст.ст. 37, 37-1 Закону України про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993 року в редакції, що діяла на момент призначення пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2016 року, призначеної у розмірі 81 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі на посаді начальника відділу Східної об'єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, у відповідно до довідки про заробітну плату, виданої Східною об'єднаною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 1063/Т/20-38-05-30 від 22.12.2016 року ОСОБА_1, у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів», постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці працівників Державної Фіскальної Служби та її територіальних органів», наказом Голови Державної Фіскальної Служби України від 11.11.2016 року № 932.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова включити суми матеріальної допомоги на оздоровлення 540,36 грн. у довідку відділу Східної об'єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про заробітну плату, видану ОСОБА_1, що додається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також зберегти суму індексації на пенсію, яка була нарахована ОСОБА_1 до перерахунку.

Позовні вимоги в частині проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 31.08.2016 року - залишити без розгляду.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 320,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Харченко А.М.