Справа № 806/2779/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА
іменем України

"30" березня 2017 р. Справа № 806/2779/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника позивача: Ляшенко Н.В.,

представника відповідача: Лугіна С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Вайдман Малин Ізоляційні Компоненти" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" лютого 2017 р. у справі за позовом Дочірнього підприємства "Вайдман Малин Ізоляційні Компоненти" до Управління Державної служби України з питань праці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови №ЖИ/74/06-28-013/0920 від 09.12.2016,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2016 року Дочірнє підприємство "Вайдман Малин Ізоляційні Компоненти" (далі ДП "ВМК") звернулося з адміністративним позовом до суду, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної служби України з питань праці у Житомирській області про накладення штрафу № ЖИ/74/06-28-013/0920 від 09.12.2016.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Дочірнє підприємство "Вайдман Малин Ізоляційні Компоненти" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ`єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17.08.2016 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу, в п.3 якого зазначено: "Цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством за погодженням сторін на термін дії особливого періоду (або не менше одного місяця) - до оголошення демобілізації. (а.с.68-69).

18.11.2016 року головним державним інспектором управління Держпраці Сивком В.В. було проведено позапланову перевірку додержання ДП "ВМК" вимог законодавства про працю і загальнообов"язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт перевірки № 06-28-013/0920 від 23.11.2016.(а.с.10-20)

Перевіркою встановлено, що Малинським ОМВК підприємству було надано довідку від 30.08.2016 №1234, відповідно до якої ОСОБА_2 , 15.08.2016 був призваний на військову службу за контрактом до закінчення особливого періоду (а.с.70). На підставі вказаної довідки ДП "ВМІК" було видано наказ К/ТР №27 від 02.09.2016 про тимчасове звільнення від роботи машиніста у виробництві картону, паперу і виробів з них дільниці пресування ОСОБА_2 з 15.08.2016 на час проходження військової служби за контрактом.

В порушення ч.3 ст.119 КЗпПУ ОСОБА_2 , на день перевірки, не було забезпечено збереження (нарахування та виплату у встановлені на підприємстві строки для виплати заробітної плати) середнього заробітку за період з серпня 2016 по жовтень 2016.

22.11.2016 підприємством було подано Управлінню Держпраці у Житомирській області заперечення на акт № 2697. (а.с.21-23).

23.11.2016 інспектором підприємству було внесено припис № 06-28-013/0920-0367, яким до ДП "ВМІК" приписано забезпечити нарахування та виплату середнього заробітку працівнику ОСОБА_2 , на час виконання ним державних або громадських обов"язків (на час проходження військової служби за контрактом на особливий період), передбачених ч.3 ст.119 КЗпПУ.

09.12.2016 начальником управління Держпраці Сечіним С.М., на підставі абз.5 ч.2 ст.265 КЗпПУ, винесено постанову №ЖИ/74/06-28-013/0920 , якою за порушення вимог ч.3 ст.119 КЗпПУ на ДП "ВМІК" накладено штраф у розмірі 14500 грн.(а.с.9)

Вважаю таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з конституційними приписами захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а військову службу вони відбувають відповідно до закону (стаття 65 Конституції України).

Надаючи юридичної кваліфікації встановленим обставинам справи, суд виходить з наведених конституційних положень і законодавства, зокрема: Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ), Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі Закон № 3543-ХІІ), Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153).

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно ч.3 ст.23 Закону (в редакції на час укладання контракту) для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на строк шість місяців.

У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Згідно частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У відповідності до статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Про те, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) зазначено також в статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

У відповідності до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Згідно із частиною восьмою статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Отже, за змістом вищенаведених норм слідує, що з моменту оголошення мобілізації настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", який затверджений Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ, постановлено: оголосити та провести часткову мобілізацію; Голові Служби безпеки України, начальнику Управління державної охорони України, Голові Служби зовнішньої розвідки України, вищому командуванню Національної гвардії України, керівникам центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту, перевести підпорядковані військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на організацію та штати воєнного часу.

Указами Президента України від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014, від 14 січня 2015 року № 15/2015, які затверджені Законами України від 06 травня 2014 року № 1240-VІІ, від 22 липня 2014 року № 1595-VІІ, від 15 січня 2015 року № 113-VІІІ відповідно, також оголошувались та проводились часткові мобілізації.

Отже колегія суддів наголошує, що з моменту прийняття Президентом України Указу від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" в Україні настав особливий період, зокрема, Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду, а в подальшому Указом Президента України від 15 січня 2015 року № 113-VІІІ переведено національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду.

Особливий період настає з моменту оголошення мобілізації та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Під мобілізацією слід розуміти комплекс заходів, здійснюваних серед іншого з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

Водночас згідно абзацу шостого статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів зазначає, що закінчення періоду мобілізації не припиняє існування особливого періоду. Закінчення дії особливого періоду в країні пов`язане виключно з прийняттям Президентом України Указу про демобілізацію.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2015 року по справі № 800/582/14.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на час призову ОСОБА_2 діяв особливий період, з огляду на що за ним повинні зберігатися гарантії передбачені статтею 119 Кодексу законів про працю України, в тому числі і середній заробіток.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Вайдман Малин Ізоляційні Компоненти" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" березня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Дочірнє підприємство "Вайдман Малин Ізоляційні Компоненти" вул. Неманихіна, 2,м.Малин,Житомирська область,11602

3- відповідачу: Управління Державної служби України з питань праці у Житомирській області вул. Шевченка, 18-а,м.Житомир,10008

- ,