Справа № 816/2028/16
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р. Справа № 816/2028/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чорнухинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 816/2028/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторінгова компанія "Вектор Плюс"

до Чорнухинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області , Подільського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Полтавської області треті особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

про скасування постанови в частині,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ВЕКТОР ПЛЮС" звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції Полтавської області, в якому просило: скасувати Постанову ВП № 42768344 від 01 квітня 2014 року в частині накладення арешту на майно, а саме: квартиру під номером 6, що розташована за адресою: м. Полтава, вул. Степовика, буд. 5.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 р. позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 09.04.2008 р. між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1601/0408/71-047 (а.с. 9-12) та іпотечний договір № 2021, відповідно до умов якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру № 6, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Степовика в будинку 5.

28.11.2012 р. між ВАТ "Сведбанк" та ТОВ ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" укладені Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 6970.

На підставі вищезазначених договорів до ТОВ ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" перейшло право вимоги за кредитним договором № 1601/0408/71-047, укладеним між ВАТ "Сведбанк" і ОСОБА_3, а саме: квартиру № 6, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Степовика в будинку 5.

18.10.2016 р. позивачем на підставі Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 70713223 встановлено, що на спірне майно накладено обтяження постановою ВДВС Чорнухинського РУЮ ВП № 42768344 від 01 квітня 2014 року.

Не погодившись із вищевказаною постановою відповідача в частині накладення арешту на квартиру № 6, що розташована за адресою: м. Полтава, вул. Степовика, буд. 5, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова в частині накладення арешту необґрунтована та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таке ж право позивача регламентовано в ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинний на теперішній час).

Судовим розглядом встановлено, що 09.09.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист по справі № 202/28080/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором № 250851 - cred від 17.09.2008 року у розмірі 105 528,05 грн. та стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в сумі 10 000, 00 грн.

01.04.2014 р. стягувач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до виконавчої служби з заявою про виконання виконавчого документу по справі № 202/28080/13-ц, в якій просив одночасно з відкриттям виконавчого провадження накласти арешт на все майно боржника та оголосити заборону на його відчуження.

01.04.2014 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції винесена постанова ВП № 42768344 про відкриття виконавчого провадження, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №202/28080/13-ц від 09.09.2013 року та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, яка направлялася сторонам виконавчого провадження.

Копією виконавчого провадження № 118015, що міститься в матеріалах справи, підтверджено, що учасники виконавчого провадження не повідомляли державного виконавця про знаїходження в іпотеці майна ОСОБА_1, а саме: квартири № 6, що розташована за адресою: м. Полтава, вул. Степовика, буд. 5. Крім того, державним виконавцем не здійснювалося звернення стягнення на заставне майно.

Доводи позивача, що неповідомлення державним виконавцем його як заставодержателя про накладення арешту на квартиру № 6, що розташована за адресою: м. Полтава, вул. Степовика, буд. 5, підтверджує неправомірність оскаржуваної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в цій частині, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, будь-які обставини, які виникли після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не можуть бути доказами правомірності чи неправомірності винесення такої постанови.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ВЕКТОР ПЛЮС" необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 р. не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати цю постанову суду, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ВЕКТОР ПЛЮС".

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чорнухинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 816/2028/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторінгова компанія "Вектор Плюс".

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 03.04.2017 р.