Справа № 522/12531/16-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/12531/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сливка Івана Михайловича на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сливка Івана Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2016 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сливка Івана Михайловича, в якому просить:

- поновити процесуальний строк, встановлений для оскарження постанови про адміністративне правопорушення Серія ПС2 №844206, винесену 09.06.2016р.;

- скасувати постанову серії ПС2 № 844206 від 09.06.2016 року про накладення на нього штрафу у розмірі 425, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст. 122 КУпАП.

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області судові витрати, в тому числі витрати на оплату послуг адвоката.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає постанову про накладення штрафу незаконною, оскільки винесена необґрунтовано, з грубими порушеннями законодавства, а тому має бути скасована.

Відповідач до першої інстанції не з'явився, надавши письмові заперечення, відповідно яких, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилається на те, що 09.06.2016 року о 08.30 хв. при здійсненні патрулювання на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне127 км. 700 м. було зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення , а саме: гр. ОСОБА_3 керуючи автомобілем Ауді А8, номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне127 км. 700 м. рухався по крайній лівій смузі автодороги безпідставно не маючи наміру вчиняти випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом, чим порушив п. 11.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року адміністративний позов задоволений.

Поновлено ОСОБА_3 строк для звернення до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти 202 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сливка Івана Михайловича.

Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серія ПС2 №844206, винесену 09.06.2016 року інспектором роти 202 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьк Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Волинській області Сливка Іваном Михайловичем, відповідно якої ОСОБА_3 визнано та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сливка І.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені адміністративного позову.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сливка І.М., перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09.06.2016 року інспектор роти 202 батальйону УПП Департаменту патрульної поліції Головного управ ОСОБА_3 рухався по крайній лівій полосі руху автомобільної дороги Н22 Устілуг-Луцьк-Рівне в районі 121 км+700 метрів, не маючи наміру повертати наліво або робити розворот, в той час, коли крайня ліва була вільною, чим порушив п.11.2 Правил дорожнього руху.

На підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно позивача прийнято постанову про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

У зв'язку з цим, інспектором роти 202 батальйону УПП Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Волинській області Сливка Іваном Михайловичем прийнято постанову про адміністративне правопорушення серія ПС2 №844206 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, шляхом накладення штрафу в сумі 425,00 грн., передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що підтвердження вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху відсутні, в наявності є лише постанова інспектора про притягнення до адміністративної відповідальності, що не дає підстав стверджувати про порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення ПДР, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно п. 11.2 Правил дорожнього руху, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чибуло вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, дослідженого в суді апеляційної інстанції відеозапису, ОСОБА_3 рухався в крайній лівій смузі на дорозі, при цьому, крайня права смуга не була зайнята. Оскільки, позивач не виконував випередження або об'їзд, поворот ліворуч та розворот на цій ділянці заборонені та такого наміру водій не мав, відтак повинен був рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.

Крім цього, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 не заперечував проти того, що він порушив правила дорожнього руху та просив його попередити.

За таких обставин, належних та допустимих доказів, які б спростовували факт порушення правил дорожнього руху, позивачем не надано, а колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів приходить до висновку, що постанову про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 918075 від 23.02.2016 року було винесено правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, а постанова Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року є такою, що прийнята без повного з'ясування судом всіх обставин, висновки суду не відповідають реальним обставинам справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції у Волинській області Сливка Івана Михайловича задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв