Справа № 328/506/17
Суддя: Коваленко П. Л.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Коваленко П.Л., за участю секретаря судового засідання Галигіної Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Токмак адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Токмацької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про визнання неправомірними та скасування рішення щодо визначення розміру збитків,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2017 року до Токмацького районного суду Запорізької області звернувся ФОП ОСОБА_1 з адміністративним позовом до виконавчого комітету Токмацької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про визнання неправомірними та скасування рішення щодо визначення розміру збитків, а саме визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради № 279 від 23.12.2016 року «Про затвердження актів комісії з визначення розміру заподіяних збитків внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів».

В обґрунтування позову зазначив, що 26.12.2005 року позивач та третя особа, придбали у спільну сумісну власність банно-пральний комплекс АДРЕСА_1. Вказана будівля розташована на земельні ділянці НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і перебувають в комунальній власності. 09.02.2012 року між Токмацькою міською радою з одного боку, та позивачем і третьою особою з іншого, було укладено договори оренди землі №580 та №581, за якими земельні ділянки, площею 0,0264 га та 0,01110 га по вул.Перемоги в м.Токмак Запорізької області, кадастрові номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4 були передані позивачу і третій особі в строкове платне користування до 15.12.2014 року. 16.04.2015 року рішенням Токмацької міської ради № 16 договори оренди спірних земельних ділянок було поновлено терміном до 16.04.2025 року. 23.05.2016 року позивачу та третій особі було направлено нові договори оренди землі №267 та №268 для підписання. Вказані договори орендарі не підписали і продовжували користуватися земельними ділянками. Причиною не підписання стала незгода орендарів з відмовою міської ради забезпечити спірні земельні ділянки під'їзними шляхами. 13.12.2016 року комісією по визначенню та відшкодуванню Токмацькій міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства було складено акти № 2 та № 3, згідно з якими позивачу та третій особі було нараховано розмір збитків, завданих внаслідок використання спірних земельних ділянок без укладення договору оренди. Згідно з вказаними актами за період з 16.05.2015 року по 01.12.2016 року розмір збитків за використання земельних ділянок склав 35 408 грн. 93 коп. 23.12.2016 року рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №279 вказані акти було затверджено і зобов'язано позивача та третю особу сплатити відповідні збитки. 11.01.2017 року Токмацькою міською радою було направлено позивачу та третій особі повідомлення № 9, до якого додавалося оскаржуване рішення відповідача, оскаржувані акти та два договори для підписання про добровільне відшкодування відповідачем заявлених збитків. Позивач вважає рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради №279 від 23.12.2016 року та акти від 13.12.2016 року №2 та №3 неправомірними і такими, що підлягають скасуванню.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Наполягав на тому, що відповідач, як виконавчий орган місцевої ради, не мав повноважень ухвалювати рішення про зобов'язання позивача сплатити збитки за використання земельних ділянок без укладення договору оренди. Відповідне рішення може бути ухвалене виключно в судовому порядку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, зокрема посилаючись на наступне. Земельним Кодексом України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Позивачем право оренди земельної ділянки у відповідності до положень діючого законодавства не оформлено, у зв'язку з чим земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою, чим спричинено збитки відповідачу. Розрахунок розміру втрат міського бюджету по земельній ділянці був зроблений відповідачем відповідно до діючого законодавства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, право розпоряджатися землями територіальних громад, надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.1 ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним.

Предметом спору у цій справі є питання щодо правомірності дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, при ухваленні рішення щодо затвердження актів комісії з визначення розміру заподіяних збитків внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №279 від 23.12.2016 року «Про затвердження актів комісії з визначення розміру заподіяних збитків внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів» затверджено акти №2 та №3, згідно з якими позивачу та третій особі було нараховано розмір збитків, завданих внаслідок використання спірних земельних ділянок без укладення договору оренди та зобов'язано позивача та третю особу сплатити відповідні збитки. 11.01.2017 року Токмацькою міською радою було направлено позивачу та третій особі Повідомлення № 9, до якого додавалося оскаржуване рішення відповідача, оскаржувані акти та два договори для підписання про добровільне відшкодування відповідачем заявлених збитків.

Відповідно до актів визначення розміру збитків заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням земельного законодавства №№ 2, 3 від 13.12.2017 року, затверджених рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №279 від 23.12.2016, розмір збитків завданих Токмацькій міській раді від неодержання доходу за користування земельними ділянками площею 0,0264 га та 0,01110 га по вул.Перемоги в м.Токмак Запорізької області, земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1 склав 29 309,45 грн., а за використання земельної ділянки кадастровий НОМЕР_2 збитки склали 6 099,48 грн. Загалом розмір збитків за обома актами склав 35 408 грн. 93 коп.

Дослідивши матеріали справи та доводи позивача та відповідача, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст.80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

Згідно з ч.1 ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Відповідно до ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є, зокрема доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. За приписами п.«д» ч.1 ст.156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з п.3.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284. У п.1 вказаного Порядку встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пункту 3.8 вказаної Постанови, вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, шкоди у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди, крім спеціальних норм, повинні брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 Цивільного кодексу України, частини другої статті 224 Господарського кодексу України.

Крім того, для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини), так і ступінь вини в розумінні ст.1193 Цивільного кодексу України. У розгляді таких справ суди мають враховувати обставини вчинення господарюючими суб'єктами дій щодо оформлення відповідного землекористування та факти своєчасного виявлення контролюючими органами користування земельними ділянками без оформлення правовстановлюючих документів, а також вчинення дій щодо спонукання суб'єкта оформити право землекористування.

Виходячи з пункту 3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки) з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, повинно вирішуватись і встановлюватись при вирішенні спору за позовом органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення збитків, а не при оскарженні акту, яким визначено розмір цих збитків.

Відповідно до положень ст.157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Суд дійшов висновку про те, що Акт про визначення розміру збитків є документальним результатом роботи комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, проте не містить обов'язків для позивача, як землекористувача. Аналіз положень Земельного Кодексу України, Цивільного та Господарського Кодексів України, Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 свідчить про те, що таке відшкодування відбувається в судовому порядку на підставі відповідних позовів органів місцевого самоврядування. При цьому, обґрунтованість визначення розміру завданих збитків та наявність правових підстав для їх стягнення повинні перевірятися судами під час розгляду позову про стягнення вказаних збитків, а не під час розгляду адміністративного позову про неправомірність дій органу місцевого самоврядування компетенції по визначенню розміру збитків, шляхом затвердження акту комісії з визначення розміру завданих збитків та акту.

Враховуючи наведене, оскільки рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради прийняте у відповідності до повноважень, визначених п.п.1 п.«б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування» щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, а розмір збитків визначений актом комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 12 лютого 2015 року у відповідності до приписів п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року, рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради № 279 від 23.12.2016 року прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування».

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. за № 284, ст.ст.12, 124, 157 ЗК України, ст.ст. 2,7, 9-15, 69, 71, 159-163, 167, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В адміністративному позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Токмацької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про визнання неправомірними та скасування рішення щодо визначення розміру збитків - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду, апеляційної скарги через Токмацький районний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: