Справа № 802/209/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2017 р. Справа № 802/209/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: Клименка Д.С.

представника відповідача: Богуславської В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Заступника прокурора Вінницької області

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю "СХК "Вінницька промислова група", сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Камсит"

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Заступник прокурора Вінницької області з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю "СХК "Вінницька промислова група", сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Камсит", про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-10548/15-16-СГ від 15.08.2016 року про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами с. Хрінівка на території Хрінівської сільської ради Іллінецького району.

Вказуючи на протиправність оскаржуваного наказу, позивач зазначає про те, що згідно інформації Іллінецької міської ради від 01.12.2016 року № 02.24-2064 (рішенням Іллінецької міської ради від 31.05.2016 року об'єднано територіальні громади сіл Хрінівка, Пархомівка, селище Червоне Хрінівської сільської ради) ОСОБА_3 не є членом сільськосподарських підприємств сіл Хрінівка, Пархомівка та селища Червоне, не зайнятий у соціальній сфері на селі та не проживає у сільській місцевості. Разом з тим, у вказаних селах та селищі проживає 55 громадян, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та які ще не отримували земельні ділянки у власність.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, відтворюючи зміст позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень (а.с. 49-51). Окремо зазначила, що ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Хрінівської сільської ради Іллінецького району у власність та надав усі необхідні документи, передбачені земельним законодавством, а тому оскаржуваний наказ прийнято відповідачем в межах повноважень та у спосіб, визначених законом, у зв'язку з чим він скасуванню не підлягає.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Конверт з повісткою повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення зв'язку: "за закінченням терміну зберігання".

Третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "СХК "Вінницька промислова група" в судове засідання також не з'явилась, проте надала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Камсит" в судове засідання також не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи без її участі суду не надала, повноважного представника не направила. Неявка третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що 17.11.2010 року між Іллінецькою районною державною адміністрацією та СТОВ "Камсит" укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає згідно з розпорядженням голови райдержадміністрації від 27.05.2004 року № 173, 29.03.2010 року № 102, 15.11.2010 року № 375, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель резервного фонду Хрінівської сільської ради, розташованих за межами сіл Хрінівка та Пархомівка. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 159,9329 га (рілля), у тому числі: 63,7389 га, 4,1923 га, 73,6330 га, 18,3687 га. Договір укладено строком на 5 років (а.с. 60-62).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора від 27.12.2013 року земельна ділянка площею 73,633 га передана у власність Головного управління Держземагенства у Вінницькій області.

Відповідно до додаткової угоди № 277 від 25.05.2016 року до договору оренди землі від 17.11.2010 року орендодавець, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 17.05.2016 року № 2-5144/15-16-СГ "Про поновлення договору оренди земельних ділянок" надає (поновлює), а орендар, СТОВ "Камсит" приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Хрінівської сільської ради (за межами населеного пункту) Іллінецького району Вінницької області. Додаткову угоду укладено (поновлено) на сім років з 14.04.2016 року. Дата закінчення терміну договору 13.04.2023 року.

ОСОБА_3 01.07.2016 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га на території Хрінівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резерву сільськогосподарського призначення рілля. До клопотання надав викопіювання з кадастрової карти, копію паспорту, копію ідентифікаційного номера, погодження на вилучення земельної ділянки орендаря СТОВ "Камсит".

Згідно доданих до клопотання документів та графічних матеріалів Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області було прийнято наказ від 15.08.2016 року № 2-10548/15-16-СГ про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2 га на території Хрінівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

На думку позивача, оскаржуваним рішенням відповідача, порушуються норми ст. 14 Конституції України, згідно яких, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Також, посилаючись на ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України, позивач вказує на те, що під час приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Оскільки, державна інспекція сільського господарства України, як спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель, не наділена повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, прокурор в інтересах держави звернувся до суду з даним позовом, відповідно до вимог ч. 2 ст. 60 КАС України, в статусі позивача.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1-3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Отже, згідно з нормами Земельного кодексу України отримати земельну ділянку у власність із земель державної або комунальної власності можливо шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки або в порядку продажу, передбаченим вказаним Кодексом.

Положеннями ч.6 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Отже, чинне законодавство встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі доданих до клопотання документів ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області видало наказ за №2-10548/15-16-СГ про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Хрінівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, яка перебуває в оренді згідно договору оренди землі, укладеного 17.11.2010 року між СТОВ "Камсит" та Іллінецькою районною державною адміністрацією зі змінами внесеними додатковою угодою №277, укладеною 25.05.2016 року із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Щодо доводів позивача про місце проживання у м. Вінниці, про його незайнятість у соціальній сфері на селі, відсутність наміру стати членом сільськогосподарського підприємства чи переселитись у сільську місцевість, суд зазначає, що громадяни можуть отримати земельні ділянки на території будь-якого населеного пункту в межах України.

З позицією відповідача про порушення ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ч.1 ст. 25 Земельного кодексу України суд не погоджується, оскільки, дана норма стосується одержання земельних ділянок внаслідок приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій відповідно до п. б ч.3 ст. 116 ЗК України, а в даному випадку ОСОБА_3 звернувся з клопотанням в порядку ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України.

Так, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення, у подальшому, про надання її у власність.

Пунктом 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Так, в даній нормі закріплено переважне право для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Проте, суд зазначає, що приписів про заборону отримання іншими громадянами земельних ділянок із земель резервного фонду вказаний Указ не містить.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 звернувшись до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з відповідним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, надав всі необхідні документи, передбачені зазначеними вище нормами Законів, а Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області при прийнятті спірного наказу діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України. А тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович