Справа № 826/4053/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4053/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2016 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс центр груп» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Ресурс центр груп» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати дії (бездіяльність) Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, що полягають у не укладенні договору № 010220161 про визнання електронних документів від 01.02.2016, шляхом не надання довідки № 2 у встановлені строки неправомірними та протиправними;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві укласти з ТОВ «Ресурс центр груп» договір № 010220161 про визнання електронних документів від 01.02.2016;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві зареєструвати всі податкові накладні ТОВ «Ресурс центр груп» за період неправомірного не укладання Договору № 010220161 про визнання електронних документів від 01.02.2016, що починається з 01.02.2016 до 10.03.2016 (включно).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2016 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що полягає у не укладенні договору № 010220161 про визнання електронних документів від 01.02.2016, шляхом не надання довідки № 2 у встановлені строки; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Ресурс центр груп» для укладання із Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві засобами телекомунікаційного зв'язку надіслало договір про визнання електронних документів від 01.02.2016 та отримало квитанцію № 1, в якій зазначено, що документ доставлено до Державної фіскальної служби України 01.02.2016 в 14:40:30 за реєстраційним номером: ; документ збережено на центральному рівні; через певний час подбайте про прийом квитанції № 2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття вашого документа.

19.02.2016 представником ТОВ «Ресурс центр груп» на адресу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві було надіслано адвокатський запит про надання інформації щодо розгляду поданого товариством договору про визнання електронних документів (отримано відповідачем 22.02.2016).

Однак, враховуючи, що на адресу товариства не надійшла ані квитанція № 2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття договору про визнання електронних документів від 01.02.2016 за реєстраційним номером: , ані відповідь на адвокатський запит, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки відповідач не надає позивачу квитанцію № 2 та не приймає і не реєструє договір про визнання електронних документів, який засобами телекомунікаційного зв'язку був надісланий до відповідача, то вимога про визнання протиправною бездіяльності (пасивна поведінка, не вчинення необхідних дій) щодо не укладання договору про визнання електронних документів від 01.02.2016 шляхом не надання довідки №2 підлягає задоволенню. Інші позовні вимоги суд першої інстанції вважає необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що пункт 7 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.01.2008 № 233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, стосується виключно податкових документів, до яких договір про визнання електронних документів не відноситься. Крім того, відповідач стверджує, що листом від 03.03.2016 №2366/10/26-50-10, який був скерований на електронну адресу з якої надійшов від ТОВ «Ресурс центр груп» договір про визнання електронних документів, позивачу було повідомлено, що в поданому договорі не зазначено електронну адресу підприємства, що унеможливлює прийняття пропозиції щодо укладання договору про визнання електронних документів від 17.02.2016.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Відповідно до частини першої статті 14, частини першої статті 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначено Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (далі - Інструкція № 233).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 233, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до положень розділу ІІІ Інструкції № 233, для подання засобами телекомунікаційного зв'язку електронних податкових документів платник податків має попередньо укласти з органом ДПС за місцем реєстрації договір про визнання електронної звітності (за затвердженими формою та змістом - Додаток 1 до Інструкції) та отримати спеціальне програмне забезпечення.

Зокрема, пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №233 встановлено, що платник податків:

- отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

- отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

- надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

- після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

В свою чергу, згідно із пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції № 233 орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит:

- видає два примірники договору;

- записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів;

- звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору;

- після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Тобто, за наведеною затвердженою процедурою передбачається укладання договору про визнання електронних документів у письмовій (паперовій) формі безпосередньо за місцем реєстрації платника податків.

Відповідно до підпунктів 33, 78 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, ДФС відповідно до покладених на неї завдань надає консультації відповідно до Податкового та Митного кодексів України, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску; оприлюднює на єдиному веб-порталі та в офіційному друкованому виданні ДФС акти та інші офіційні документи з питань, що належать до її компетенції.

Згідно із підпунктом 14.1.173 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, узагальнююча письмова податкова консультація - оприлюднення позиції контролюючого органу, що склалася за результатами узагальнення податкових консультацій, наданих платникам податків.

Суд першої інстанції встановив, що на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України (http://sfs.gov.ua/elektronna-zvitnist/platnikam-podatkiv-pro/povidomlennya-platnikam-pod/58693.html) до відома платників податків була доведена інформація наступного змісту: «Процедури формування Договору та Повідомлення в електронному вигляді реалізуються акредитованими центрами сертифікації ключів, які включені до системи подання податкових документів в електронному вигляді, у власному програмному забезпеченні. Реквізитами Договору, що підлягають обов'язковому заповненню платником податків, є: номер Договору, дата заповнення, орган ДПС за місцем реєстрації платника податків, реквізити посадової особи органу ДПС (начальника, заступника начальника ДПІ), адреса органу ДПС, а також зазначені в Договорі дані про платника податків. Договір підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки у порядку і за дотримання умов, визначених абз. 2 - 4 пп.7.1 п.7 розділу ІІІ Інструкції, та надсилається електронною поштою на адресу Інформаційного порталу органів ДПС України. Про отримання Договору органом ДПС платнику податків у якості підтвердження надсилається перша квитанція, підписана ЕЦП ДПС України. Після підписання Договору з боку органу ДПС платнику податків надсилається друга квитанція та Договір, підписаний ЕЦП ДПС України. Відкриті сертифікати ЕЦП платника податків, яким підписано Договір, автоматично імпортуються до бази сертифікатів Інформаційного порталу органів ДПС України. У випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови, підписана ЕЦП ДПА України…Термін обробки відповідальним співробітником органу ДПС Договору - до 5-ти робочих днів. «.

Аналогічні положення наведені в листі Державної податкової адміністрації України від 22.07.2011 №19916/7/28-0517 «Методичні рекомендації щодо роботи з Договорами «Про визнання електронних документів» в електронному вигляді».

Отже, доводи апелянта, що пункт 7 розділу ІІІ Інструкції № 233 стосується виключно податкових документів (тобто податкова звітність, реєстри отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інші звітні податкові документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа), до яких договір про визнання електронних документів не відноситься є безпідставними та спростовуються вищенаведеною позицією Державної фіскальної служби України.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Інструкції №233, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку:

- платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення. Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. Платником податків фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності електронні цифрові підписи накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП платника податків - фізичної особи, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків (за наявності);

- після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Другий примірник податкового документа в електронному вигляді зберігається у платника податків;

- після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідністі електронного документа затвердженому формату (стандарту);

- перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;

- підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

- якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

- датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Отже, з розміщеної на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України інформації вбачається можливість укладання договору про визнання електронних документів не лише в паперовому вигляді, але і в електронному, крім того, доказом укладання договору, який підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки та ЕЦП ДПС України, є друга квитанція. Водночас, у випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків також надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови (що відповідає порядку подання платником податків податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку в п. 7 розд. ІІІ Інструкції №233).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2016 позивач, за наявності програмного забезпечення та чинних посилених сертифікатів відкритих ключів, отриманих від акредитованого центру сертифікації ключів, скористався способом укладання договору про визнання електронних документів в електронній формах.

Судом першої інстанції встановлено (іншого не доведено), що позивач не отримав від відповідача жодного повідомлення про підписання чи відмову в укладанні договору про визнання електронних документів у вигляді квитанції № 2, формування якої в обов'язковому порядку передбачена Інструкцією № 233.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач в суді першої інстанції надав копію листа від 03.03.2016 №2366/10/26-50-10 за результатами розгляду листа від 17.02.2016 №1/17 (адвокатський запит), яким було повідомлено позивача, що в поданому договорі не зазначено електронну адресу підприємства, що унеможливлює прийняття пропозиції щодо укладання договору про визнання електронних документів від 17.02.2016. Також, було повідомлено, що після дотримання позивачем вимог розділу ІІІ Інструкції № 233, питання стосовно підписання договору про визнання електронних документів буде розглянуто та прийнято рішення, відповідно до норм та строків в установленому законодавством порядку.

Відповідач у своїх поясненнях вх. №60883 від 02.08.2016 повідомив, що вищенаведений лист був скерований на електронну адресу з якої надійшов від ТОВ «РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП» договір про визнання електронних документів.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що відповідач не надав ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції, що він за результатами розгляду договору про визнання електронних документів від 01.02.2016 не надсилав ТОВ «Ресурс центр груп» ані квитанцію № 2 про укладання договору, ані квитанцію №2 про відхилення договору із обов'язковим зазначенням причини відмови.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності (пасивна поведінка, не вчинення необхідних дій) щодо не укладання договору про визнання електронних документів від 01.02.2016 шляхом не надання довідки №2 підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача укласти з ТОВ «Ресурс центр груп» договір про визнання електронних документів від 01.02.2016, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №233 підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Суд першої інстанції встановив, що у випадку спроби укласти договір про визнання електронних документів від 01.02.2016 за реєстраційним номером: позивач не дотримався порядку укладання договору про визнання електронних документів, передбаченого пунктом 5.3 розділу ІІІ Інструкції №233 (платник податків ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору), а саме: не зазначено електронну адресу підприємства, що вбачається із листа-відмови Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03.03.2016 №2366/10/26-50-10.

Відповідно до Інструкції № 233, саме орган державної податкової служби, де зареєстрований платник податків, на його запит, уповноважений на підписання договору про визнання електронних документів (п. 6 розділу ІІІ).

Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу державної влади, а саме, Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, у зв'язку із чим дана позовна заява задоволенню не підлягає, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 у справі № П-278/10.

Також, колегія суддів вважає, що позовна вимога про зобов'язання відповідача зареєструвати всі податкові накладні позивача є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач просить суд зобов'язати відповідача зареєструвати всі податкові накладні позивача за період неправомірного неукладання договору про визнання електронних документів від 01.02.2016, що починається з 01.02.2016 і до 10.03.2016 (включно).

Однак, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано суду першої інстанції жодного доказу про неприйняття відповідачем податкових накладних ТОВ «Ресурс центр груп», а саме: не надано ані податкові накладні, які позивач намагався зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних, ані докази відмови відповідача у прийнятті конкретних накладних.

Крім того, відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, повноваженнями щодо прийняття/відмови у прийнятті податкової накладної наділена Державна фіскальна служба України, а не її територіальні органи, в томі числі і не Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з апелянта судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015).

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в таких розмірах, зокрема: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» становив 1 378 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру (визнати дії (бездіяльність) Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, що полягають у не укладенні договору № 010220161 про визнання електронних документів від 01.02.2016, шляхом не надання довідки № 2 у встановлені строки неправомірними та протиправними; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві укласти з ТОВ «Ресурс центр груп» договір № 010220161 про визнання електронних документів від 01.02.2016; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві зареєструвати всі податкові накладні ТОВ «Ресурс центр груп» за період неправомірного не укладання Договору № 010220161 про визнання електронних документів від 01.02.2016, що починається з 01.02.2016 до 10.03.2016 (включно)).

Отже, ставка судового збору за подачу позову становила: (1 378 х 3) = 4 134, 00 грн.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом, то у відповідності до п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідачу потрібно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 547, 40 грн. (4 134, 00 х 110 %).

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2016 - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030101) судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 4 547, 40 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 31.03.2017.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.