Справа № 640/17490/16-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р. Справа № 640/17490/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2017р. по справі № 640/17490/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова

про визнання протиправними рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, в якому просила суд:

- визнати незаконними дії відповідача та скасувати рішення відділу з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 26 від 24.02.2016 року, щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії державного службовця без урахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з індексації;

- зобов'язати відділ з призначення пенсій управління ПФУ в Київському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 донарахування (перерахунок) пенсії державного службовця з 2010 року зі збереженням відсотку нарахування на момент виходу на пенсію в розмірі 88%, включивши до складу заробітної плати суму матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески, з урахуванням фактично отриманих сум, на підставі довідки про заробітну плату від 19.02.2016 року №ХШ3-06-1814-26/16, виданої Харківським міським центром зайнятості, що додається для перерахунку пенсії державним службовцям.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що вважає відмову відповідача в перерахунку пенсії державного службовця протиправною, безпідставною, такою, що порушує права, свободи та інтереси позивача.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання протиправними рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задоволені.

Визнано незаконними дії відповідача та скасувати рішення відділу з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 26 від 24.02.2016 року, щодо відмови позивачці в перерахунку пенсії державного службовця без урахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з індексації.

Зобов'язано відділ з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 донарахування (перерахунок) пенсії державного службовця з 2010 року, зі збереженням відсотку нарахування на момент виходу на пенсію в розмірі 88%, включивши до складу заробітної плати суму матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески, з урахуванням фактично отриманих сум, на підставі довідки про заробітну плату від 19.02.2016 року №ХШ3-06-1814-26/16, виданої Харківським міським центром зайнятості, що додається для перерахунку пенсії державним службовцям.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 2010 року одержує пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу».

У листопаді 2014 року їй було проведено перерахунок пенсії на підставі довідки від 19.02.2016 року №ХШ3-06-1814-26/16. Проте, до складових обрахунку її пенсії не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та грошову компенсацію за невикористані відпустки ( щорічні та додаткові), які їй за місцем роботи нараховувалися та виплачувалися.

19 лютого 2016 року вона звернулася до відповідача з питанням щодо роз'яснення підстав для розрахунку пенсії. Потім подала письмове звернення про перерахунок пенсії на підставі довідки від 19.02.2016 №ХШ3-06-1814-26/16 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсацію за невикористані відпустки (щорічні та додаткові).

24.02.2016 року відповідач своїм рішенням №26 відмовив їй в проведенні перерахунку пенсії, обґрунтовуючи відмову тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-УШ від 02.03.15 року у разі неприйняття до 01.06.15 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.15 року скасовуються норми щодо пенсійних забезпечень осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, входили до системи оплати праці державного службовця, а відтак, враховуються при обчисленні розміру пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено частиною 1 статті 37 Закону "Про державну службу" (в редакції станом на час призначення позивачеві пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону "Про державну службу" (в редакції станом на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною другою статті 37-1 вказаного Закону встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно ч.1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" в структуру заробітної плати входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

У відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки з наданої позивачем довідки вбачається, що на суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових потреб, індексації заробітної плати нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому ці суми мають бути враховані при обчисленні пенсії.

Таким чином, висновок відповідача про те, що матеріальна допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не враховуються при обчисленні розміру пенсії державного службовця, оскільки такі види виплат не включаються до складу заробітної плати державного службовця, є помилковим.

Так, у спірних правовідносинах слід надати перевагу нормам статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які є спеціальними в питаннях призначення та перерахунку пенсії державного службовця, а не положенням Законів України "Про державну службу", який щодо спірних правовідносин є загальним.

Тобто, аналіз наведених положень законів дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, входили до системи оплати праці державного службовця, які повинні враховуватись при призначенні йому пенсії.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 20.02.2012 року, яка в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законами України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про зобов'язання здійснити позивачеві перерахунок пенсії з урахуванням зазначених видів виплат є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Між тим, задовольняючи позовні вимоги щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця позивачу з 2010 року, судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення прав позивача в частині призначення та виплати пенсії відбувалося періодично - кожного місяця при отриманні ним суми пенсії, починаючи з 2010 року, а тому кожного разу при отриманні пенсії позивач був обізнаний про порушення його прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (10.11.2016 року), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова здійснити перерахунок пенсії позивача за період з 2010 року по 09.05.2016 року.

Згідно з ч. 2 ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З врахуванням вказаних норм Закону без обмеження будь-яким строком мають виплачуватися лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату не нарахованої пенсії, а тому вищевказані норми Закону до цих правовідносин застосовуватись не можуть.

Правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких Кодексом адміністративного судочинства передбачено 6 місяців.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 10.05.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом має наслідком залишення позову без розгляду.

Позивачем у позові не наведено поважних причин пропущення строку звернення до суду з вказаним позовом. З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Таким чином, враховуючи приписи ст.ст.99, 100 КАС України, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу за період з 2010 року по 09.05.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2017р. по справі № 640/17490/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова про визнання протиправними рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії відповідача та скасувати рішення відділу з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 26 від 24.02.2016 року, щодо відмови позивачці в перерахунку пенсії державного службовця без урахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з індексації.

Зобов'язати відділ з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 донарахування (перерахунок) пенсії державного службовця з 10.05.2016 року, зі збереженням відсотку нарахування на момент виходу на пенсію в розмірі 88%, включивши до складу заробітної плати суму матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески, з урахуванням фактично отриманих сум, на підставі довідки про заробітну плату від 19.02.2016 року №ХШ3-06-1814-26/16, виданої Харківським міським центром зайнятості, що додається для перерахунку пенсії державним службовцям.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калиновський В.А.
Повний текст постанови виготовлений 03.04.2017 р.