Справа № 803/1912/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року № 876/10495/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій №0306001-22 від 04.09.2014 року у вигляді штрафу.

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 07 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 жовтня 2016 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення про застосування фінансових санкцій відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що в протоколі та в постанові вказано, що громадянка ОСОБА_2 працює продавцем магазину продтоварів с. Заріччя, Ковельського району. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, докази, документальні підтвердження того факту, що вказана громадянка працює продавцем саме як працівник торгівлі по трудовому договору (угоді) з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 також відсутні докази реалізації слабоалкогольного напою "ICE Міх", який належав саме підприємцю ОСОБА_1 JI.C.

Громадянка ОСОБА_2 при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення під час засідання адміністративної комісії при Тойкутській сільській раді, на якому була присутня ФОП ОСОБА_1 JI.C., заперечувала будь-який факт продажу 07 травня 2014 року товарів в магазині за адресою: вул. Зарічна, 8а, с. Заріччя, Ковельського району.

В апеляційній скарзі також зазначає, що факт продажу взагалі не міг мати місце, оскільки в період з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року слабоалкогольний пивний напій "ICE Міх" ФОП ОСОБА_1 JI.C. на продаж не завозився, у звязку з тим, що він не користувався попитом у клієнтів магазину, переважно місцевих жителів.

З огляду на викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 JI.C.12.10.2007 року зареєстрована як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Ковельської міської ради Волинської області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до Наказу служби у справах дітей Ковельської районної державної адміністрації Волинської області від 07.05.2014 №15 «Про проведення рейду-перевірки» призначено спільно з працівниками сектору кримінальної міліції у справах дітей Ковельського МВ УМВС України у Волинській області профілактичну рейд-перевірку закладів торгівлі по недопущенню продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім в населених пунктах Доротищенської та Тойкутської сільських рад.

За результатами перевірки працівниками сектору кримінальної міліції у справах дітей Ковельського МВ УМВС України у Волинській області був складений протокол №ВН04261 від 14.05.2014 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.156 КУпАП відносно ОСОБА_2 В протоколі зафіксовано, що ОСОБА_2 07.05.2014 року близько 15.30 год. у магазині, що знаходиться за адресою: Ковельський район, с. Заріччя, вул. Зарічна, 8а, продала неповнолітній особі слабоалкогольний напій «ICE MІХ».

14.07.2014 року Ковельським МВ УМВС України у Волинській області на адресу Ковельської ОДПІ були скеровані матеріали адміністративного протоколу, складеного відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.156 КУпАП.

14.06.2014 року адміністративною комісією при Тойкутській сільській раді прийнято постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною другої статті 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

На підставі матеріалів перевірки Ковельського МВ УМВС України у Волинській області Ковельською ОДПІ прийнято рішення від 04.09.2014 №0306001-22 про застосування до позивача фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн за продаж слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18-ти років.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт реалізації 07.05.2014 року неповнолітній ОСОБА_3 слабоалкогольного напою у належному позивачу магазині, що в свою чергу є порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 15-3 ОСОБА_4 №481/95-ВР.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані ОСОБА_4 України № 485/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Статтею 17 ОСОБА_4 України № 485/95-ВР від 19.12.1995 року передбачена відповідальність за порушення норм цього ОСОБА_4 щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 15-3 ОСОБА_4 України № 485/95-ВР від 19.12.1995 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів поштучно та особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 17 цього ж ОСОБА_4 до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 153 цього ОСОБА_4 - 6800 гривень.

Судом першої інстанції в судовому засіданні допитаний як свідок оперуповноважений СКМСД ОСОБА_5 ствердив, що у травні 2014 року брав участь у рейді-перевірці закладів торгівлі по недопущенню продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім. При перевірці був зафіксований факт продажу неповнолітній особі слабоалкогольного напою, яка вказала, що придбала останній у магазині в с. Заріччя Ковельського району. При цьому, самого факту продажу перевіряючі не могли бачити, оскільки зустріли неповнолітню особу з товаром на дворі біля магазину.

При цьому, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, спеціаліст І категорії служби у справах дітей Ковельської РДА, засвідчив, що 07.05.2014 року брав участь у рейді-перевірці з працівниками міліції закладів торгівлі по недопущенню продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім та зазначив, що під час перевірки в селі Заріччя Ковельського району він побачив, як з продуктового магазину вийшла молода особа зі слабоалкогольним напоєм. Після встановлення у вказаної особи прізвища, імя та віку остання вказала, де придбала даний напій. Коли зайшли в приміщення магазину неповнолітня вказала на продавчиню старшого віку, яка продала їй слабоалкогольний напій. Після цього до магазину приїхала хазяйка, яка зчинила галас та закрила магазин.

Таким чином, факт продажу 07.05.2014 року слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18-ти років в магазині продуктових товарів, розташованого в с. Заріччя Ковельського району Волинської області, по вул. Зарічна, 8а, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 підтверджується поясненнями неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями голови сільської ради, постановою адміністративної комісії про притягнення до адміністративної відповідальності продавця магазину та показами свідків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо правомірності застосування до позивача фінансових санкцій за порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 15-3 ОСОБА_4 № 481/95-ВР, оскільки відповідач діяв у відповідності до вимог законодавства.

Апеляційна скарга не містять доказів на спростування висновків суду першої інстанції, оскільки факт порушення позивачем ОСОБА_4 України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» доведений належними та допустимими доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суд визнає безпідставними, позаяк вони не містять жодного доказу на спростування висновків суду першої інстанції.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 41, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у справі № 803/1912/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_7

Ухвала в повному обсязі складена 03 квітня 2017 року.