Справа № 266/1804/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сараєв І.А.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року справа № 266/1804/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.

секретар - Челахова О.О.

за участю: позивача - не з'явився

представника позивача - ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги № 39 від 23.05.2016 року

представника відповідача - Шевчук О.О., довіреність № 13587/10 від 16.10.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року у справі №266/1804/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач, заявник) звернулася до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя (далі відповідач, Управління) про визнання неправомірною відмову у здійсненні перерахунку пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії (а.с.4-9).

Позивач 23 травня 2016 року уточнила позовні вимоги та просила суд визнати протиправними дії Управління щодо відмови в проведенні перерахунку призначеної позивачу пенсії, зобов'язати Управління провести перерахунок та виплату пенсії згідно з довідкою від 23 травня 2015 року №01/0322 Управлінням соціального захисту населення Жовтневого району міста Маріуполя та зобов'язати Управління здійснити виплату різниці недоотриманої суми пенсії відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 10 лютого 2016 року до прийняття рішення судом по даній справі.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року адміністративний позов задоволений, визнані дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_4 противоправними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя здійснити з 10 лютого 2016 року перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 87% від суми заробітної плати з урахуванням всіх складових заробітної плати, в тому числі всіх інших виплат (індексації заробітної плати внаслідок зростання споживчих цін, матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби) згідно довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», від 23 травня 2015 року № 01/0322, виданої Управлінням соціального захисту населення Жовтневого району міста Маріуполя. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя здійснити виплату різницю недоотриманих сум пенсії відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 10 лютого 2016 року до 19 грудня 2016 року (а.с.96-98).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що позивач не має права на перерахунок пенсії, оскільки із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із звільненням остання до відповідача не зверталась та довідку відповідно до пункту першого Постанови № 865 не надавала. Зазначає, що Управління не має законних підстав для перерахунку пенсії (а.с.98-101).

В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти чого заперечував представник позивача, наголошуючи на законності та обґрунтованості судового рішення..

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтами наступне.

Позивач, ОСОБА_4, є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області та з 24 червня 2003 року отримує пенсію за віком відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з 22 липня 2003 року у зв'язку із переведенням з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», яка належить до виду спеціальних пенсій та призначається відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи з розміру 87% від заробітної плати (а.с.22).

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

Позивач 10 лютого 2016 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області з заявою, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням інших виплат, які зазначені у довідці від 23 травня 2015 року № 01/0322 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) відповідно до Закону України « Про державну службу» (а.с.55-59).

Проте, листом від 29 лютого 2016 року № 2730/04 Управління відмовило заявнику в перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 22 липня 2003 року їй призначено пенсію відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (а.с.17).

Суть спірних правовідносин у правомірності відмови Управлінням у перерахунку пенсії за вислугу років, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що страховий стаж позивача складає 36 років 09 місяців 19 днів, в тому числі період навчання 01 рік 10 місяців 12 днів, стаж роботи в органах місцевого самоврядування - 17 років 10 місяців 11 днів, стаж враховано по 22 липня 2003 року.

Пенсію заявнику розраховано за довідкою Жовтневого Управління праці та соціального захисту населення м. Маріуполя від 14 липня 2003 року про складові заробітної плати (посадовий оклад -130,00 грн., надбавка за ранг -55,00 грн., надбавка за вислугу років 25%-46,25 грн. та премії і надбавки за період з 01 липня 2001 року по 30 червня 2003 року та про стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування від 09 липня 2003 року № 5188.

З матеріалів справи вбачається, що після призначення пенсії заявник продовжував працювати в органах місцевого самоврядування по червень 2008 року.

Після звільнення позивач не звертався із заявою на перерахунок пенсії з урахуванням стажу державної служби на момент звільнення, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та пункт 4 виключено, у зв'язку з чим перерахунки пенсій держслужбовцям не проводяться (а.с.60).

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При цьому саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

За вимогами статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) визначено, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться і в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї Інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до статті 2 Закону № 108/95-ВР структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Зі змісту статті 40 Закону № 1058-ІV вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1994 року № 1788-ХІІ врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-ІV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки в даному випадку позивач 10 лютого 2016 року звернувся до Управління саме з приводу перерахунку вже призначеної 24 червня 2003 року пенсії.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо відсутності у нього правових підстав для здійснення перерахунку пенсії заявника, виходячи з розміру 87% заробітної плати, оскільки нова редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» не містить раніше діючих положень, які дозволяли встановлювати цей розмір, виходячи з наступного.

За вимогами частини третьої статті 22 та частини першої статті 58 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони покращують становище особи.

Отже, з наведеного випливає, що будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цих змін вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі.

Зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Як встановлено, позивачу була нарахована пенсія державного службовця в розмірі 87 відсотків від її заробітку, що відповідає чинному на час призначення пенсії законодавству.

Будь-які зміни до законодавчих актів, які були прийнятті після призначення пенсії позивачу, ніяким чином не можуть впливати на розмір її пенсії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність права у заявника на перерахунок пенсії в розмірі 87% від суми заробітної плати з урахуванням всіх складових заробітної плати, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, з яких сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, та які вказані в довідці Управління соціального захисту населення Жовтневого району м. Маріуполя від 23 травня 2015 року №01/0322.

Стосовно вимог позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 10 лютого 2016 року судова колегія зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З врахуванням зазначеної норми статті 45 Закону № 1058 колегія суддів вирішила, що порушене право позивача на перерахунок пенсії підлягає відновленню з 01 лютого 2016 року, оскільки позивач звернулася за перерахунком з наданням довідки про складові заробітної плати № 01/0322 від 23 травня 2015 року до пенсійного органу 10 лютого 2016 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд правильно вирішив справу по суті позовних вимог, але допустив помилку при визначенні дати зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, а саме, помилково зазначив - «10.02.2016 року», внаслідок чого постанова суду підлягає зміні у визначенні дати здійснення перерахунку пенсії з «10.02.2016 року» на «01.02.2016 року».

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 122-1, 184, 195, 196, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року у справі № 266/1804/16-а - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року у справі № 266/1804/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії - змінити.

В третьому та четвертому абзацах резолютивної частини постанови Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року у справі № 266/1804/16-а дату «10.02.2016 року» замінити на « 01.02.2016 року ».

В решті постанову суду залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 березня 2017 року. Повний текст постанови складений та підписаний у нарадчій кімнаті 29 березня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова