Справа № 809/334/17
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р. Справа № 809/334/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби в особі Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення №206050001/2017/000162/1 від 17.02.2017, стягнення сплаченого мита, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2017 ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної митної служби в особі Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 17.02.2017 за №206050001/2017/000162/1, стягнення сплаченого мита за товар в розмірі 37 000 гривень та 559, 20 гривень комісії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 17.02.2017 в порушення вимог статті 57 Митного кодексу України визначено митну вартість транспортного засобу вживаного легкового автомобіля, марки «MERCEDEC-BENZ», модель Е 200, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 2143 смі, 2013 року випуску, який імпортувався позивачем, за резервним методом, а не за ціною договору. Вважає такі дії позивача протиправними та вчиненими всупереч положенням статті 57 Митного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судому засіданні проти позову заперечила з мотивів викладених в письмовому запереченні, обґрунтованого тим, що позивачем при митному оформленні транспортного засобу не було подано повний перелік первинних документів, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. У звязку з цим посадовою особою митниці декларанту направлено електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість та додатково надати: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Однак, позивач жодного документу не направив. Таким чином, відповідачем визначено митну вартість транспортного засобу за резервним методом, а не за ціною договору.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд робить висновок, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, з наступних мотивів.

17.02.2017 Приватним підприємством «Брок-вест» (декларант/представник) для здійснення митного оформлення транспортного засобу вживаного легкового автомобіля, марки «MERCEDEC-BENZ», модель Е 200, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 2143 смі, 2013 року випуску, загальна кількість місць для сидіння 5, відповідачу подано в електронній формі митну декларацію за № 206050001/2017/401485 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 10 000 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом за ціною договору (вартість операції). В графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 10 000 євро, в графі 45 "коригування" вказано 403 305, 11 гривень, в графі 23 "курс валюти" 28, 78283700 гривень.

До вказаної митної декларації декларантом долучено рахунок-фактуру (інвойс) від 07.02.2016; декларацію про походження товару від 07.02.2017; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.02.2017 за № 209090404/2017/00462; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.02.2013, 26.01.2017; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; паспорт громадянина України; копію митної декларації країни відправлення; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів за № 206050001/2017/401410 від 17.02.2017.

Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації № 206050001/2017/401485 від 17.02.2017 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку з тим, що митна вартість товару визначена за резервним методом. Перший метод не застосований у звязку ненаданням документів, передбачених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено: банківських платіжних документів, що стосується оцінюваного товару; за наявності інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару та наданням висновку експерта. 2 5 методи визначення митної вартості не застосовані, у звязку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні товари), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 5. Джерело інформації: каталог SchwakeListe 01/2017 ст.601, з врахуванням коригувань на комплектацію автомобіля та технічний стан. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України.

У зв'язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № 206050001/2017/000162/1 від 17.02.2017, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 14 012 євро.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як уже встановив суд, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації за № 206050001/2017/401485, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано не всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного ним вживаного легкового автомобіля, марки «MERCEDEC-BENZ», модель Е 200, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 2143 смі, 2013 року випуску, загальна кількість місць для сидіння 5, за ціною договору. Позивачем, на вимогу відповідача, не подано жодних підтверджуючих документів про сплату заявленої митної вартості транспортного засобу, ввезеного на митну територію України. Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено, у звязку з відсутністю в документах, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, та не подано банківських платіжних документів, що стосується оцінюваного товару, інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару та наданням висновку експерта. 2 5 методи визначення митної вартості не застосовані, у звязку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні товари), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 5.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З цього приводу у судовому засіданні встановлено, що відповідачем декларанту направлено електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість та додатково надати: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару та наданням висновку експерта.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним фактично проведено оплату за придбаний та імпортований транспортний засіб, однак, жодних документів про факт сплати за придбаний транспортний засіб до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби, на її вимогу, не надав, також таких документів не було представлено суду.

Наведене свідчить про дотримання Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби України вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за основним методом ціною договору.

Частиною 3 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3).

За приписами статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4).

Відповідно до частини 8 статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу .

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів від 17.02.2017 за № 206050001/2017/000162/1 відповідачем при визначенні митної вартості імпортованого транспортного засобу перший метод не застосований у звязку з відсутністю в документах, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, всіх відомостей банківських платіжних документів, що стосується оцінюваного товару, інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару та наданням висновку експерта. 2-5 методи визначення митної вартості не застосовані, у звязку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем здійснювалась процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості транспортного засобу відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як того вимагають положення частини 4 статті 57 вказаного Кодексу, відповідачем також було витребувано відомості про підтвердження митної вартості транспортного засобу.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідачем правомірно, у відповідності до статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів №206050001/2017/000162/1 від 17.02.2017 правомірним, відмову позивачу у митному оформленні ввезеного на митну територію України вживаного легкового автомобіля, марки «MERCEDEC-BENZ», модель Е 200, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 2143 смі, 2013 року випуску, загальна кількість місць для сидіння 5, за ціною договору обґрунтованою.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної митної служби в особі Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 17.02.2017 за №206050001/2017/000162/1, стягнення сплаченого мита за товар в розмірі 37 000 гривень та 559, 20 гривень комісії необхідно відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної митної служби в особі Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення №206050001/2017/000162/1 від 17.02.2017, стягнення сплаченого мита, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 03.04.2017.