Справа № 2-а-2524/11
Суддя: Фролов О. Л.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Тальнівський районний суд Черкаської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-2524/11

19.05.2011 м.Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Фролов О. Л. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі про визнання дій субєкта владних повноважень незаконними, його зобовязання до перерахування державної і додаткової пенсій та до щомісячного їх нарахування і виплати відповідно до закону , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати за ним інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на Чорнобильській атомній електростанції, право відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на державну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та відповідно до ст. 50 зазначеного Закону на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особи, що її віднесено до категорії І, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, а також відповідно до ч. 3 ст. 67 цього ж Закону на підвищення розміру пенсії у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом та визнати незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області щодо нарахування ним занижених розмірів належних позивачу державної та додаткової пенсій по інвалідності всупереч норм ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ч. 1 ст. 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язати відповідача - управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі усунути порушення його прав на пенсійні виплати у розмірах, визначених законом, та поновити їх шляхом перерахунку його державної та додаткової пенсії по інвалідності починаючи з вересня 2009 року та забезпечити їх виплату, а також здійснювати щомісячно і довічно їх нарахування і виплату йому у точній відповідності з ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який визначається з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого у Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік; зобов'язати відповідача виконати постанову негайно.

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України у Тальнівському районі Черкаської області подав заперечення на позов, позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, так як вимоги чинного законодавства при виплаті пенсії позивачу дотримуються та проводиться виплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, наполягає на відмовленні в задоволенні адміністративного позову в зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду за захистом позивачем своїх прав. Також зазначає, що з 05.04.2010 року по 05.10.2010 року згідно рішення Тальнівського районного суду від 25.10.2010 року позивачу проведено перерахунок і виплату додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст. 49, 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав:

Позивач являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується відповідним посвідченням та відповідно до довідки Черкаської обласної спеціалізованої МСЕК являється інвалідом ІІ групи в звязку з захворюванням, повязаним з впливом аварії на ЧАЕС з 11.09.2009 року.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вбачається, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим: по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України за справою № 1-28/2008 року від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік, яким визначено на 2008 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратити працездатність відповідно до ст. 50 та ч. 3 і ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Як вбачається з матеріалів справи фактично позивач просить визнати незаконним рішення - відповідь на звернення у вигляді листа, а не рішення.

Отже, вказаний лист не породжує певних правових наслідків, висновки листа не мають обов'язкового характеру для позивача.

Якщо виходити з положень правознавства, то листи не можна визначити як документи, які містять норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов'язкового характеру.

Тобто, вищезазначений лист, складений за результатами звернення, не має обов'язкового характеру і не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 частини 2 статті 17 КАС України, внаслідок чого не може бути оскаржений в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства, та не підлягає розгляду із закриттям провадження в цій частині позову.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із ч.1 ст.100 КАС вбачається, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що виноситься ухвала.

Отже, враховуючи наведене, управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області повинно було виплачувати позивачу пенсію в звязку з інвалідністю в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановлену ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 23.09.2010 року по 23.03.2011 року та додаткову пенсію встановлену ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 06.10.2010 року по 23.03.2011 року.

Позов в частині зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з вересня 2009 року по 22.09.2010 року, залишити без розгляду відповідно до положень ст.100 КАС України.

Крім того, вимоги позивача про зобовязання відповідача довічно проводити нарахування та виплату державної та додаткової пенсій, у відповідності зі статтями 49, 50, 54, 67 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають вимогам законодавства. Суд зазначає, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє.

Сторони підлягають звільненню від сплати судового збору (державного мита) на підставі ст. 4 п. 18, 34 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито" від 30.04.1993 року з послідуючими змінами.

На підставі ст.ст.19, 22, 152 Конституції України, ст. 49, 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції від 28.02.1991 року, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/ 2008, ст. ст.5, 6, 17,18, 99, 100, 183-2, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (ІІ група інвалідності) основної пенсії згідно вимог ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії, встановленої ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 23.09.2010 року по 23.03.2011 року та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно вимог ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період з 06.10.2010 року по 23.03.2011 року з урахуванням проведених виплат.

В решті частині позову відмовити.

Сторони звільнити від сплати судового збору (державного мита).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Фролов О. Л.