Справа № 145/255/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/255/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Алєксєєнко В.М.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

29 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.10.2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити постанову суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що позивач - ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області як одержувач пенсії по інвалідності згідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки являється постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією копією посвідчення Серія НОМЕР_1 ( а. с. 1 ).

Позивач працює на посаді голови Тиврівського районного суду Вінницької області та є державним службовцем.

Встановлено, що з 01.04.2015 року управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII призупинило виплату позивачу пенсії відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

21.12.2015 року позивач звернувся до управління ПФУ у Тиврівському районі з приводу поновлення виплати йому пенсії по інвалідності, на що у відповідь отримав лист № Р-26 від 21.12.2016 року, в якому зазначено, що з 01.04.2015 року набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ. Виплата позивачу пенсії по інвалідності в розмірах фактичних збитків, призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" припинена з 01.04.2015 року на виконання приписів абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону. Статтею визначено, що тимчасово з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку і на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій та статус суддів", Закону України "Про державну службу", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Крім того, Законом від 02.03.2015 року № 213-VІІІ визначено, що після звільнення з роботи виплата пенсій відповідно до Закону поновлюється ( а. с. 4 ).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про державну службу", Закону України "Про судоустрій і статус суддів", прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст .47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції чинній з 01.04.2015 ), тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Слід зазначити, що станом на 01.04.2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", в зв'язку з чим відповідачем правомірно не виплачувалась пенсія позивачу.

Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійною забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народних депутатів України", "Кабінету Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п. 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України "Про державну службу" пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 підстави для припинення виплати пенсії позивачу, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, а тому з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що з 01.06.2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності правових підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 як інваліду 3 групи захворювання, пов'язаного з аварією на ЧАЕС.

Обґрунтованим також є висновок суду першої інстанції, щодо поновлення пенсії по інвалідності позивачу з 09.08.2015 року, оскільки ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом 09.02.2016 року, з урахуванням положень ст. 99 КАС України, в межах шестимісячного строку звернення до суду. Відповідно задоволення позовних вимог ОСОБА_2 частково.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" нарахування пенсії, перерахунок пенсії та її виплата здійснюється з часу звернення особи за таким перерахунком та виплатою.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її апеляційного розгляду, а відтак відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.