Справа № 815/2651/16
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 р. Справа № 815/2651/16

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю представника апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернулась з позовом до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, в якому просила суд :

визнати неправомірними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області стосовно того, що відповідач без проведення спільної перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності по реконструкції частини нежитлової будівлі-приміщення (магазину) під медичний центр з улаштуванням пандуса для інвалідів без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані за адресою: АДРЕСА_1, прийняв рішення від 12.03.2016р. «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД 10 від 09.04.2015року та декларації про готовність об'єкту до експлуатації № ОД 99» від 17.04.2015року з реконструкції зазначеного об'єкту;

визнати неправомірними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області стосовно того, що відповідач постановив Наказ №130 від 12.03.2016року, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД 10 від 09.04.2015року та декларації про готовність об'єкту до експлуатації №ОД 99 від 17.04.2015року з реконструкції частини нежитлової будівлі-приміщення (магазину) під медичний центр з улаштуванням пандуса для інвалідів без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані за адресою: АДРЕСА_1;

визнати неправомірними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області щодо позбавлення позивача можливості бути присутньою при вищевказаній перевірці 02.03.2016року;

визнати неправомірними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області виражені в тому, що відповідач 10.03.2016р. без попередження власника нерухомого майна, тобто без попередження суб'єкту містобудування, або їх представників, та у відсутність власника вищевказаного об'єкту нерухомості, провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позову послався на проведення перевірки з порушенням діючого законодавства, та на те, що на момент винесення Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Наказу від 12.03.2016р. №130 про скасування декларацій, медичний центр, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, уже закінчено будівництвом, та здано об'єкт в експлуатацію, про що свідчить Свідоцтво про право власності від 30.09.2015р.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року - в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 20 грудня 2016 року -скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 10.03.2016р. головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області із залученням головних спеціалістів управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради, на підставі Наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №976 від 08.09.2015р., та звернення Виконкому Ізмаїльської міської ради №П-59 від 21.01.2016р., проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил об'єкту будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить позивачці.

За наслідками вказаної перевірки відповідачем складено Акт від 10.03.2016р. «Перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил», у якому встановлено, що замовником будівництва ОСОБА_2 у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт від 09.04.2015року №ОД 10, та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 17.04.2015року №ОД 99 з реконструкції частини нежитлової будівлі приміщення (магазину) під медичний центр з улаштуванням пандуса для інвалідів без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані за адресою: вул.51 Перекопської дивізії,9 у м. Ізмаїл, наведено недостовірні дані.

12.03.2016р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області прийнято Рішення «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкту до експлуатації» №74, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД 10 від 09.04.2015року, та декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ОД 99 від 17.04.2015року з реконструкції частини нежитлової будівлі-приміщення (магазину) під медичний центр з улаштуванням пандуса для інвалідів без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул.51 Перекопської дивізії,9.

12.03.2016р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області винесено Наказ «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації» №130, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД 10 від 09.04.2015року, та декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ОД 99 від 17.04.2015року з реконструкції частини нежитлової будівлі-приміщення (магазину) під медичний центр з улаштуванням пандуса для інвалідів без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_2

Судом також з'ясовано , що ОСОБА_2 є власником медичного центру, загальною площею 88,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.09.2015р. №44819597.

Покладання частиною другою статті 71 КАС України обов'язку на відповідача суб'єкта владних повноважень довести правомірність прийнятого ним рішення чи вчиненої дії не звільняє суд від обов'язку з'ясування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги або які мають інше значення для вирішення справи та перевірки їх відповідними доказами.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів зазначає наступне.

Процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011року №461, відповідно до п.3 якого прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Згідно з п.17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011року №461 реєстрація декларації або видача сертифіката чи їх дублікатів здійснюється шляхом внесення даних до реєстру з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності"» та «Про адміністративні послуги"».

У справі розглянуті вимоги про визнання незаконними дії по проведенню перевірки та скасування рішення Інспекції про реєстрацію декларацій початку виконання будівельних робіт та готовності об'єкта до експлуатації.

За змістом частини 9 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою у тому числі для оформлення права власності на нього.

Частиною другої статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та його прийняття до експлуатації, якщо це передбачено законом. А якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, воно виникає з моменту державної реєстрації.

Колегія суддів також зважає на ту обставину, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 17 квітня 2015 року скасована наказом ДАБІ від 12 березня 2016 року, тобто понад три місяця з моменту її реєстрації, тоді як відповідно до п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. №553) підставою для проведення позапланової перевірки, зокрема, є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Вказана перевірка може бути проведена, як зазначено у цьому п.7 Порядку протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Отже, скасування декларації в строк понад трьох місяців, є порушенням вимог п. 7 Порядку, а тому є незаконним.

Крім того, на час звернення до суду з даним позовом, оскаржуване рішення вичерпало свою дію, оскільки ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності № 44819597 від 30.09.2015 р.

Придбання у встановленому законом порядку права власності у спірному об'єкті нерухомого майна породжувало у громадянина впевненість ("законне сподівання") у тому, що його існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення (принцип "гарантії стабільності суспільних відносин", про який зазначав Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 13 травня 1997 року N 1-зп).

Колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), якою передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Спорронг і Лоннрот проти Швеції" (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід'ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу (Лист Верховного Суду України від 01.07.2013 р. "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ").

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах "Іммобіліаре Саффі проти Італії" [ВП], заява N 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та "Вістіньш і Перепьолкінс проти Латвії" [ВП], заява N 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Крім того, Європейський Суд неодноразово нагадував, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Інші підстави позову, та доводи апеляційної скарги позивача не мають суттєвого значення для вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції помилково дійшов думки, що дії та рішення суб'єкта владних повноважень, що оскаржують ся, відповідають законодавчим вимогам.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, однак зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, та прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, яка підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, п.3 ч.1 ст. 198; п. 3 ч. 1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 206; ст. 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області щодо проведення позапланової перевірки медичного центру

АДРЕСА_1.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області №130 від 12.03.2016року, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД 10 від 09.04.2015року та декларації про готовність об'єкту до експлуатації №ОД 99 від 17.04.2015року з реконструкції частини нежитлової будівлі-приміщення (магазину) під медичний центр з улаштуванням пандуса для інвалідів без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий :

Судді: