Справа № 373/2341/16-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 373/2341/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Опанасюк І.О.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Закревської І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправною відмову №169/Ч-01 від 21 грудня 2016 року Переяслав-Хмельницбкого об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області у перерахунку пенсії державного службовця;

- зобов'язати Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця у розмірі 81% з 01 грудня 2015 року у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям у зв'язку із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року позовні вимоги - задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працювала на посаді начальника організаційного відділу апарату Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області та з 07 березня 2008 року перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

16 грудня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013.

Листом №169/Ч-01 від 21 грудня 2016 року Переяслав-Хмельницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило позивачу у перерахунку пенсії, вказавши, що ч.5 розділу III Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно з Законом України «Про державну службу». Крім того, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889 яким не передбачено проведення перерахунку пенсій державним службовцям, які були призначені раніше.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивача мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції на момент виходу позивачки на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно з ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу»: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Так, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок внесено зміни у ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Крім того постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Так, у 2016 році Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям - відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, колегія суддів дійшла висновку, що з 15 липня 2015 року відсутні правові підстави для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених пенсій на час розгляду адміністративної справи є чинними, неконституційними не визнавались.

Отже, чинним законодавством України скасовано право на перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу», а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку. Суд не може підміняти собою законодавчий орган, встановлюючи додаткові підстави до перерахунку пенсії там, де їх не визначив законодавчий орган.

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу, що нездійснення перерахунку пенсії позивачу не призвело до зменшення розміру пенсії, яку особа отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Так, у п. 2.1 рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначено, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до позиції, викладеної Європейським судом з прав людини у рішенні «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», зазначені положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат: «Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень».

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Разом з тим, як вбачається з адміністративного позову, позивач просить здійснити перерахунок її пенсії починаючи з 01 грудня 2015 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата, тобто позивач, отримуючи пенсію щомісяця, була обізнана щодо її розміру.

До суду з даним позовом позивач звернувся лише 27 грудня 2016 року, тобто з пропуском строку, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України, а тому позовні вимоги за період з 01 грудня 2015 року по 26 червня 2016 року підлягають залишенню без розгляду, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог за період з 27 червня 2016 року та залишенням без розгляду позовних вимог за період з 01 грудня 2015 року по 26 червня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т АН О В И Л А:

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії за період з 27 червня 2016 року - відмовити.

Позовні вимоги за період з 01 грудня 2015 року по 26 червня 2016 року - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 Кодексу адміністративного суду України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.