Справа № 814/1740/16
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2017 р. Справа № 814/1740/16

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
до за участю: представника позивача: Котова А.С. представника відповідача: Федорінський Є.А.Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2016р.№ , вимогу від 18.08.2016р. № Ф-, рішення від 18.08.2016р. № ,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.16 № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 9363,05 гривень; визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.08.16 №Ф- зі сплати єдиного внеску у розмірі 14440,07 гривень; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 18.08.16 № про застосування штрафних санкцій з єдиного внеску на загальну суму 3134,79 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що жодних порушень під час обрахунку податку на доходи та єдиного внеску не припускав. Висновки ревізора, викладені у Акті перевірки від 25.07.16, не відповідають первинним документам та безпідставні.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що під час перевірки було встановлено порушення п.п.138.1.1 п.п.139.1, п.177.2, ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого обраховано заниження податку на доходи в сумі 9363,05 гривень, а на заниження єдиного внеску на суму 14440,07 гривень.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем виконкому Миколаївської міської рали 11.11.02. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_1 є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Протягом 2014-2015 років ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування.

В період з 29.06.16 по 11.07.16 ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва провела документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.14 по 31.12.15.

Результати перевірки оформлені Актом №369/14-02-13-04-НОМЕР_1 від 25.07.16.

За висновками ревізора під час підприємцем ОСОБА_1 занижене податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 16044,99 гривень, а єдиного внеску на суму 37117,49 гривень.

08.08.16 підприємець ОСОБА_1 подав заперечення проти Акту перевірки від №369/14-02-13-04-НОМЕР_1 від 25.07.16.

15.08.16 ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва частково погодився з запереченнями позивача та зменшив суму недоїмки зі сплати податку на доходи до 6242,10 гривень, а єдиного внеску до 14440,07 гривень.

18.08.16 уповноваженою особою ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва прийнято податкове повідомлення-рішення № про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходу фізичних осіб на суму 9363,05 гривень, з них за основаним платежем 6242,10 гривень, 3121,05 гривень штрафу.

18.08.16 уповноваженою особою ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва прийнято Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в сумі 14440,07 гривень.

18.08.16 уповноваженою особою ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва прийнято Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладено на фізичну особу-підприємця штрафні санкції на загальну суму 3134,79 гривень.

Пункт 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України визначає, що об'єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, й інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 138.4, 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг. До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

При цьому, згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідачем інкримінується позивачу той факт, що ним в порушення вимог Податкового кодексу, ним не включено до складу доходу виручку, отриману у грошовій формі на розрахунковий рахунок АТ «УкрСиббанк» від здійснення господарської діяльності в сумі 54123,63 гривень, в тому числі за 2014 рік в розмірі 17202,50 гривень та за 2015 рік в розмірі 36921,13 гривень.

З цього приводу, в судовому засіданні було здійснено дослідження Книги обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний №566 від 07.11.13) та виписку з банківського рахунку ФОП ОСОБА_1 у АТ «УкрСиббанк».

Жодного розходження у цифрових значеннях чи датах, між банківськими виписками та Книгою обліку доходів та витрат в судовому засіданні не встановлено.

Зазначену обставину представник відповідача пояснити в судовому засіданні не зміг.

Крім того, відповідно до Акту перевірки (враховуючи часткове задоволення скарги позивача), в якості порушення ФОП ОСОБА_1 зазначено, що за даними первинних документів та Книги обліку доходів і витрат сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів, робіт, послуг, становить 1005179,28 гривень, тоді як за даними Декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік у графі 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані, або використанні у виробництві продукції, становить 1020360,67 гривень, що на 15181,39 гривень, більше.

В судовому засіданні, за участю сторін, здійснено перерахунок сум, зазначених у Книзі обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний №566 від 07.11.13) та встановлено, що загальна сума дорівнює 1020360,67 гривень, що відповідає цифрі, зазначеної у Декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Представник відповідача зазначену невідповідність з Актом перевірки пояснити в судовому засіданні не зміг.

Оглядом в судовому засіданні Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний №566 від 07.11.13) встановлено, що вона прошита, пронумерована та скріплена печатко. Візуально слідів підроблення, виправлення чи допису у Книзі не вбачається.

З метою усунення зазначених розбіжностей судом надавався відповідачу додаткових час, для надання обґрунтування того, які саме суми відсутні у Книги обліку доходів і витрат ОСОБА_1, та на підставі чого зроблено обрахунок недоїмки.

Але, відповідач не зміг конкретизувати, яким чином податковим органом обраховані суми заниження доходів ОСОБА_1, що вплинуло на визначення об'єкту оподаткування та єдиного внеску.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В цьому випадку, відповідачем не надано жодного доказу на обґрунтування сум заниження ФОП ОСОБА_1 своїх доходів за 2014 та 2015 рік, на підставі яких прийняті спірні рішення про накладання штрафів та визначення грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати присудити на користь позивача за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 18.08.2016 року № .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 18.08.2016 р. № .

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) № ф- від 18.08.2016 р.

5. Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області судовий збір в сумі 551,00 гривень (п'ятсот п'ятдесят одна грн.).

6. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 03.03.17

Суддя В.В. Біоносенко