Справа № 501/2467/16-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 501/2467/16-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Пушкарський Д.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.
судді -Лукянчук О.В.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - відповідач, УПФ) в якому просив:

- визнати відмову УПФ у призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за вислугу років неправомірною;

- скасувати рішення УПФ №34 від 04.10.2016 року;

- визнати достатнім для призначення пенсії за вислугу років стаж роботи позивача на прокурорських посадах, що складає 20 років 6 місяців;

- зобов'язати УПФ призначити, нарахувати та виплачувати щомісяця позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останніх 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 11749,37 грн., відповідно до довідки прокуратури Одеської області №553 від 22.09.2016 року про розмір місячного заробітку, починаючи з 27.09.2016 року (з дня звернення за пенсією).

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру». Проте УПФ було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю у позивача необхідного стажу роботи на прокурорських посадах та у зв'язку з тим, що з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Позивач вважає рішення УПФ протиправним та безпідставним.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.11.2016 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, винести по справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 27.03.1996 року по теперішній час позивач працює в органах прокуратури Одеської області.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5, наказом прокурора Одеської області №29 від 27.03.1996 року позивач прийнятий на посаду помічника прокурора - стажиста прокуратури м. Іллічівська Одеської області, наказом прокурора Одеської області №82 від 25.09.1996 року позивач призначений на посаду помічника прокурора м. Іллічівська Одеської області, наказом прокурора Одеської області №88 від 15.09.1998 року позивач призначений на посаду старшого помічника прокурора м. Іллічівська Одеської області, наказом прокурора Одеської області №1093к від 08.06.2012 року позивач призначений на посаду старшого прокурора прокуратури м. Іллічівська Одеської області, наказом прокурора Одеської області №2109к від 07.08.2015 року позивач призначений на посаду прокурора прокуратури м. Іллічівська Одеської області, наказом прокурора Одеської області №3278к від 15.12.2015 року позивач призначений на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області.

Також згідно зазначеної трудової книжки позивач з 01.11.1995 року по 26.03.1996 року працював на посаді керівника юридичного відділу Татарбунарської райдержадміністрації.

Зазначені відомості у трудовій книжці підтверджуються належним чином завіреними копіями витягів з наказів прокуратури Одеської області.

27.09.2016 року позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням УПФ №34 від 04.10.2016 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії з наступних підстав:

- стаж роботи позивача на прокурорських посадах відповідно до п.1 ст.15 Закону України «Про прокуратуру» склав 4 роки 2 місяці 24 дні, коли згідно ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» позивачу для призначення пенсії за вислугою років необхідна вислуга років не менше 22 роки 6 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в редакції, яка діяла до липня 2011 року, оскільки новим Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року значно звужено обсяг прав позивача. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що на момент звернення позивача до УПФ, його стаж роботи на прокурорських посадах, потрібний для призначення пенсії за вислугу років, складав 20 років 6 місяців.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про те, чи правомірно відповідач відмовив позивачу у призначені пенсії за вислугу років, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про призначення пенсії за вислугою років, УПФ послався на те що, оскільки позивач звернувся із заявою 27.09.2016 року, то згідно з ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» позивачу для призначення пенсії за вислугою років необхідна вислуга років не менше 22 роки 6 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців, однак стаж роботи позивача на прокурорських посадах склав 4 роки 2 місяці 24 дні.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, які діяли на момент призначення позивача на прокурорські посади у період з 1996 по 2012 роки, під поняттям "прокурор" у ст.8, ч.4 ст.9, частинах 1, 2, 3 ст.12, ч.1 ст.20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах 1, 4 і 6 ст.46, ч.1 ст.46-1, ч.1 ст.47, статтях 48, 49, 50, 50-1, ч.5 ст.52 і ст.55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

13.04.2012 року Верховною Радою України прийнятий Кримінальний процесуальний кодекс України (№4651-VI).

Згідно з пп.15 п.1 ст.3 КПК України терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: прокурор - Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники, помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, прокурори міст і районів, районів у містах, міжрайонні та спеціалізовані прокурори, їх перші заступники, заступники прокурорів, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до підпункту 2 пункту 21 Перехідних положень КПК України, Кабінету Міністрів України у місячний строк з дня опублікування цього Кодексу необхідно було внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Кодексом.

На виконання цих положень Верховною Радою України 13.04.2012 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Кримінального процесуального кодексу України» №4652-VI, зокрема у ст.56 Закону України «Про прокуратуру» під поняттям "прокурор" у ст.8, ч.4 ст.9, частинах 1, 2, 3 ст.12, ч.1 ст.20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах 1, 3, 4 і 7 ст.46, ст.46-2, ч.1 ст.47, статтях 48, 49, 50, 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Відповідно до Закону України від 13.04.2012 року, №4652-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Кримінального процесуального кодексу України», Генеральним прокурором України 29.05.2012 видано наказ №87ш, яким скорочені у структурі та штатних розписах прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, Дніпровської екологічної прокуратури посади помічників, старших помічників прокурорів та вони зараховані до резерву Генеральної прокуратури України, встановлені за рахунок резерву Генеральної прокуратури України у структурі та штатних розписах прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, Дніпровської екологічної прокуратури посади прокурорів прокуратур (старших прокурорів прокуратур), встановлені у прокуратурах міст, районів, міжрайонних, районних в містах та інших прирівняних до них прокуратурах посади прокурорів, старших прокурорів цих прокуратур.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що всі посади, які обіймав позивач, згідно його трудової книжці, відносяться до поняття "прокурор", а тому на момент звернення позивача за призначенням пенсії стаж на прокурорських посадах, який надає позивачу право на пенсію за вислугу років, становив 20 років 6 місяців.

На момент звернення позивача до УПФ із заявою про призначення пенсії діяв Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VIII.

Згідно матеріалам справи та рішення УПФ №34 від 04.10.2016 року страховий стаж позивача складає 25 років 8 місяців 2 дні, стаж за вислугу років, що дає право на пенсію, відповідно до п.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, складає 22 роки 10 місяців 6 днів.

Відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше (у випадку позивача): з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Таким чином, на момент звернення за призначенням пенсії позивач мав вислугу років 22 роки 10 місяців 6 днів, з яких стаж на прокурорських посадах 20 років 6 місяців.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року позивач має право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

За таких підстав, спірне рішення УПФ №34 від 04.10.2016 року є необґрунтованим та протиправним, а тому вимоги позивача про визнання відмови УПФ у призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за вислугу років неправомірною та скасування рішення УПФ №34 від 04.10.2016 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Щодо позовної вимоги про визнання достатнім для призначення пенсії за вислугу років стажу роботи позивача на прокурорських посадах, що складає 20 років 6 місяців, то колегія суддів зазначає, що за своєю суттю така вимога є вимогою про встановлення певного юридичного факту, а тому не може бути окремою позовною вимогою в справі адміністративної юрисдикції. Висновок суду про достатність стажу для призначення пенсії може бути викладений судом в мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

Таким чином, дана позовна вимога не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому постанова суду першої інстанції в частині задоволення цієї позовної вимоги підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання УПФ призначити, нарахувати та виплачувати щомісяця позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останніх 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в редакції, яка діяла до липня 2011 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, яка діяла до 15.07.2015 року, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Частиною 2 зазначеної вище статті встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

З 01.10.2011 року ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року була змінена Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI.

В новій редакції ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року було зазначено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше (у випадку позивача): з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсїї/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу». «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв'язку із зазначеним з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Разом з цим, 15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визначено такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру» із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року №1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Згідно ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року (в редакції чинній на час звернення позивача до УПФ) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше (у випадку позивача): з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року (в редакції чинній на час звернення позивача до УПФ) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Суд першої інстанції послався на те, що ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі ст.50-1 України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Однак, при цьому суд не врахував, що вказані норми ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року не визнанні неконституційними, вони є діючими та підлягають до застосування.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги щодо зобов'язання УПФ призначити, нарахувати та виплачувати щомісяця позивачу пенсію за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в редакції, яка діяла до липня 2011 року, суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, які втратили чинність на час виникнення спірних правовідносин та не врахував норми діючого законодавства яке безпосередньо регулює спірні правовідносини.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні спірного питання були порушенні норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання УПФ призначити, нарахувати та виплачувати щомісяця позивачу пенсію за вислугу років, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2016 року в частині визнання достатнім для призначення пенсії за вислугу років стаж роботи на прокурорських посадах ОСОБА_5, що складає 20 років 6 місяців, скасувати та закрити провадження в цій частині позовних вимог.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2016 року в частині зобов'язання Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, нарахувати та виплачувати щомісяця ОСОБА_5 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останніх 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 11749,37 грн., відповідно до довідки прокуратури Одеської області №553 від 22 вересня 2016 року про розмір місячного заробітку, починаючи з 27 вересня 2016 року (з дня звернення за пенсією) - скасувати та винести в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 31 березня 2017 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський