Справа № 743/403/17
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/403/17
Провадження № 2-а/743/62/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Воєдило О.В.,

за участю: представника позивача УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1, перекладача ОСОБА_3, відповідача - громадянина Соціалістичної Республіки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України, посилаючись на норми Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", вказуючи, що громадянин Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 на території України перебуває незаконно, із заявою про добровільне повернення в країну походження, а також із заявою про набуття статусу біженця та додаткового захисту в Україні до органів міграційної служби він не звертався. Також позивач вказує, що у відповідача відсутні документи, які б підтверджували законні джерела для існування, він ніде офіційно не працює, підстав для оформлення документів на імміграцію в Україну не має, а тому є всі підстави вважати, що він буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення та перейде на нелегальне становище, у зв'язку з чим позивач просить звернути постанову до негайного виконання.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засідання підтримала позов з підстав вказаних у ньому, додатково пояснивши, що відповідач вже знав про те, що його посвідку на постійне проживання в Україні скасовано, коли у 2013 році перетинав кордон Україні, тому здійснював такий перетин по візі, а не по посвідці. Крім того, у заяві на дозвіл на імміграцію в Україну, яка була подана відповідачем 17.10.2008 року до ВГІРФО УМВС в Херсонській області, відповідач зазначив у графі про близьких родичів тільки відомості про свого брата. Інформація про те, що у відповідача є син нічим не підтверджена. Представник позивача зазначила, що штамп про наявність посвідки на постійне проживання в Україні у паспорті громадянина Вєтнаму серії НОМЕР_1, виданого Посольством Соціалістичної Республіки В'єтнам в Україні 16.10.2015 року, ДМС України не проставляло і наданий відповідачем оригінал посвідки серії НОМЕР_2 від 18.12.2008 року не відповідає копії посвідки серії НОМЕР_2 від 18.12.2008 року, яка наявна в матеріалах архівної справи ДМС України.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що він прибув в Україну у 2007 році і в 2008 році отримав посвідку на постійне проживання в Україні. Відповідач працював вантажником на ринку «7-й кілометр» в м. Одесі. У січні 2013 року по посвідці їздив до Вєтнаму і повернувся до України разом із своїм сином, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час проживання в України зробив водійське посвідчення. Паспорт громадянина Вєтнаму у відповідача викрали, тому в Посольстві Вєтнаму, яке знаходиться в м. Києві йому зробили новий паспорт громадянина Вєтнаму. Проте особисто до Посольства та Міграційної служби відповідач не звертався, а заплатив гроші особі, яка зробила за нього вказані документи. Влітку 2016 році по посвідці відповідач їздив у Вєтнам, де зробив паспорт громадянина Вєтнаму своєму сину і повернувся до України. Свого сина відповідач у 2016 році влаштував до ЗОШ №118, яка знаходиться в м. Одесі, до якої віддав оригінал свідоцтва про народження сина. Будь-яких родичів, крім сина, відповідач в Україні не має. В Україні відповідач проживає вже 10 років і не отримував будь-яких повідомлень про те, що його посвідка на постійне проживання в Україні недійсна, тому вважав, що легально перебуває на території України і просив суд залишити його проживати в Україні разом із сином.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, поясненнявідповідача громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2017 року співробітниками ГУДМС України в Одеській області було виявлено громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без документів, які надають йому право на проживання в Україні, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та постановою серії ПН МОД №069740 від 16.03.2017 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до квитанції № 17858036-1 від 16.03.2017 року вбачається, що відповідач сплатив адміністративний штраф в сумі 510 грн.

З пояснень громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, було встановлено, що він прибув в Україну 2007 року через КПП «Аеропорт-Одеса», з метою працевлаштування та створення сім'ї по паспортному документу громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам для виїзду за кордон, який на даний час відсутній у нього.

З листа УДМС України в Херсонській області № 1/3-6070 від 21.03.2017 року вбачається, що громадянин Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав дозвіл на імміграцію на підставі п.4 ч.2 ст.4 ЗУ «Про імміграцію» як особа, що є повнорідним братом громадянина України. Вказаний дозвіл керівництвом УМВС України в Херсонській області скасований на підставі п.6 ч.1 ст.12 ЗУ «Про імміграцію», а посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 18.12.2008 року визнана недійсною, оскільки рішенням УМВС України в Херсонській області від 12.06.2012 року громадянство України брата відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, припинено та паспорт серії НОМЕР_3 від 07.07.2008 року визнано недійсним.

З листа УДМС України в Херсонській області від 22.03.2017 року вбачається, що за їх обліками відсутня інформація щодо оскарження рішення УМВС України в Херсонській області від 30.07.2012 року про скасування громадянину Вєтнам ОСОБА_4 дозволу на імміграцію в Україну та визнання недійсною посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 18.12.2008 року

16.03.2017 року ГУДМС в Одеській області відносно відповідача було прийнято рішення №16 про примусове його повернення в країну походження, яким його було зобов'язано покинути територію України в термін до 19.03.2017 року.

21.03.2017 року, оскільки відповідач не покинув територію України, ГУДМС в Одеській області відносно нього було складено протокол про адміністративне затримання №069740 та прийнято рішення про поміщення його в Чернігівській пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, для підготовки матеріалів щодо примусового видворення.

З матеріалів, наданих у судовому засіданні, вбачається, що 17.10.2008 року відповідачем була подана заява до ВГІРФО УМВС в Херсонській області про надання дозволу на імміграцію в Україну, оскільки він являється братом громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка була прийнята посадовою особу на підставі паспорта відповідача НОМЕР_4, виданого Посольством Вєтнаму в України 07.12.2007 року строком до 07.12.2017 року.

14.12.2008 року до ВГІРФО УМВС в Херсонській області відповідачем була подана заява, відповідно до якої 18.12.2008 року останньому було видано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2.

З копії паспорта громадянина Вєтнаму НОМЕР_4 вбачається, що він був виданий відповідачу 07.12.2007 року строком до 07.12.2017 року.

Відповідно до паспорта громадянина Вєтнаму серії НОМЕР_1 вбачається, що він виданий відповідачу 16.10.2015 року строком до 16.10.2015 року Посольством Соціалістичної Республіки В'єтнам в Україні (в м. Києві). В паспорті наявна відмітка Державної міграційної служби України, що відповідачу видана посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 18.12.2008 року.

З листа УДМС України в Херсонській області №1/3-6569 від 27.03.2017 року вбачається, що до паспортного документа громадянина СРВ ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_1, виданого Посольством СРВ в Україні (Київ) від 16.10.2015 року, штамп про видачу посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 18.12.2008 року, УДМС України в Херсонській області не проставлявся.

Відповідно до листа ГУ ДМС України в Одеській області №5/5-167 від 24.03.2017 року вбачається, що за обліками відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та УДМС України в Херсонській області громадянин Вєтнаму ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в реєстрації/знятті з реєстраційного обліку не значиться.

Відповідно до даних файлу відповіді ФЗ «040802В» відповідач 10.01.2013 року о 3:17 перетнув повітряним шляхом пункт перетину Одеса на виїзд по номеру візи OVIR2101, а 18.03.2013 року о 17:06 - на в'їзд.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посвідка на право постійного проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 18.12.2008 року, надана відповідачем, на даний час є недійсною і підлягає вилученню, оскільки дозвіл на імміграцію в Україну відповідачу скасований. З цих підстав у відповідача відсутні документи, які надають йому право перебувати на законних підставах в Україні.

Згідно вимог п. 3 ст. 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Враховуючи, що примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", судом встановлено, що громадянин Соціалістичної Республіки ОСОБА_2, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Також судом враховано, що особа не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи наведене та те, що у громадянина Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 відсутні документи, які надавали йому право перебувати на території України, а також для легального перетину державного кордону України та він не звертався до ДМС із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 256 КАС України, постанову необхідно допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 29, 30,31,32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-7, ч. 2 ст. 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Соціалістичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі території України.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2017 року.

Головуюча О.В. Павленко