Справа № 813/1288/17
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 квітня 2017 року № 813/1288/17

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Хома О.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про оскарження дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з частиною 2 статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) в редакції Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 3674-VI за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону № 3674-VI.

До 01.09.2015 споживачі, які зверталися до суду з позовами, пов'язаними з порушеннями їхніх прав, звільнялися від сплати судового збору на підставі пункту 7 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI.

Проте з 01.09.2015 в сфері регулювання оплати судового збору відбулися зміни внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Вказаним Законом змінено ставки судового збору (стаття 4 Закон № 3674-VI), а також скорочено перелік суб'єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закон № 3674-VI).

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 7 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, споживачі в справах за позовними вимогами, пов'язаними з порушеннями їхніх прав, не звільняються від сплати судового збору.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 03.04.2017.

Відповідно до статті 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 конкретизовано зазначений принцип та зазначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України щодо «незворотності» дії законів та інших нормативно-правових актів необхідно розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

При цьому суд зазначив, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може передбачатися шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Для процесуального закону це означає, що діє в часі той процесуальний закон, на момент та час дії якого вчиняється процесуальна дія.

Відносно змін у статті 5 Закону № 3674-VI щодо кола осіб, які звільняються від сплати судового збору, це означає, що звуження законом кола осіб, які звільняються від сплати судового збору, не може бути підставою для покладення на цих осіб обов'язку зі сплати судового збору після вчинення процесуальної дії, зокрема після відкриття провадження. Водночас зазначена норма не передбачає продовження дії прав, які діяли раніше.

З огляду на зазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій.

За таких умов Закон № 3674-VI має застосовуватися в редакції, яка діє на момент вчинення певної процесуальної дії, а саме звернення позивача до суду з даним позовом.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

В рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року, яке є остаточним та обов'язковим до виконання на території України, також зазначено, що перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання позову, визначено у статті 5 Закону України «Про судовий збір» і цей перелік є вичерпним.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в ухвалах від 16.01.2016 року (справа № 6-3084ц15 ), від 29.01.2016 року (справа № 6-209ц16 ), від 03.02.2016 року (справа № 6-228ц16 ), від 09.02.2016 року (справа № 6-36ц16 ), від 01.03.2016 року (справа № 6-484ц16 ).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки статтею 5 Закону № 3674-VI не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів, які звернулись до суду з позовними вимогами, пов'язаними з порушенням їхніх прав, відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600 гривень.

Згідно до абзацу 2 підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як видно зі змісту даного адміністративного позову, позовні вимоги носять немайновий характер, тому позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 1 280 грн (640 грн х 2 позовні вимоги = 1 280 грн).

Всупереч вказаним вимогам, квитанція про сплату судового збору за подання адміністративного позову відсутня. Клопотання про звільнення від сплати судового збору або документ, який дає право позивачу на пільги по сплаті судового збору, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 106 КАС України, в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Для усунення вказаних недоліків, а саме проведення оплати судового збору за подання адміністративного позову у відповідність до вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачу необхідно надати певний строк.

Керуючись ст.ст. 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії залишити без руху та надати термін для усунення недоліків до 21 квітня 2017 року.

У разі невиконання вказівок судді по усуненню недоліків позовної заяви у визначений термін, така буде вважатись неподаною та повернута позивачеві відповідно до пункту 1 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.