Справа № 315/15/17(2-а/315/2/17)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2017 рокусправа № 315/15/17(2-а/315/2/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 09.02.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Відповідача під час проведення у 2016 році виплати одноразової щорічної допомоги до 5 травня по ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути з Відповідача одноразову щорічну допомогу до 5 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум, а саме 6440.00 грн.;

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 09.02.2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, відповідно до дублікату посвідчення серії ААБ № 041094 виданого ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Гуляйпільської райдержадміністрації від 17.08.2010 року.

Так, у 2016 році Позивачу було виплачено щорічну одноразову допомогу до 5 травня у розмірі 2600.00 грн. як інваліду війни ІІ групи.

Вважаючи, що виплати до 5 травня виплачені в неповному обсязі, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату недоплаченої частини щорічної разової допомоги до 5 травня.

ОСОБА_2 соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації від 02.12.2016 року №06-06/1804 Позивачу було відмовлено в задоволенні його заяви.

Вказана відмова була обґрунтована тим, що суми виплат для інвалідів війни 2 групи у 2016 році встановлені постановою КМУ №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», сума якої становить 2600.00 грн. та яка була фактично виплачена Позивачу.

Не погодившись з вказаним висновками Відповідача, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, відповідач діяв на підставі та у спосіб, який передбачений чинним законодавством України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Приписами ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату інвалідам війни щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань».

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни ІІ групи - 2600 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу, як інваліду війни ІІ групи було виплачено щорічну допомогу до 5 травня у розмірі 2600.00 грн., тобто у розмірі визначеному чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Отже, з огляду на вищевикладене, оцінивши відповідність дій відповідача критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, щодо відсутності факту порушення Відповідачем приписів чинного законодавства при виплаті Позивачу у 2016 році щорічної допомоги до 5 травня у розмірі 2600.00 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 09.02.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 09.02.2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко