Справа № 591/5368/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р.Справа № 591/5368/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1, представника відповідача-2 - Давидка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2016р. по справі № 591/5368/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області , Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про визнання дій протиправними, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі по тексту - відповідач-1, Начальник відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області), Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі по тексту - відповідач-2, УДВС ГТУЮ у Сумській області), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області з виконання виконавчого листа № 951/2315/16-а від 22.06.2016 року Давидка І.І., яким винесено постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 52314635 від 11.10.2016 року;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Давидка І.І. з виконання виконавчого листа № 951/2315/16-а від 22.06.2016 року щодо неприйняття дій у відповідності з вимогами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» для фактичного виконання рішення у відповідності з виконавчим документом, за виконанням яких виконавче провадження підлягає закінченню та виготовлення постанови без допомоги Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області з виконання виконавчого листа № 951/2315/16-а від 22.06.2016 року Литвиненка О.О., яка полягає у відсутності контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем Давидко І.І., не скасування за скаргою ОСОБА_1 постанови про закриття виконавчого провадження ВП № 52314635 від 11.10.2016 року та не зобов'язання державного виконавця Давидка І.І. провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Давидка І.І. з виконання виконавчого листа № 951/2315/16-а від 22.06.2016 року про закриття виконавчого провадження ВП № 52314635 від 11.10.2016 року;

- зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Литвиненка О.О. у триденний термін виконати певні дії за ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» та прийняти постанову про розгляд скарги від 22.10.2016 року, якою вжити заходів на проведення державним виконавцем виконавчих дій в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» для повного виконання рішення суду - постанови Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2016 року по справі № 591/2315/16-а для поновлення конституційних прав позивача.

- встановити триденний строк для подання звіту про виконання рішення.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2016 року по справі № 591/5368/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними бездіяльність під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 52314635 і дії державного виконавця Давидка І.І. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2016 року та скасовано вказану постанову як незаконну.

Зобов'язано державного виконавця Давидка І.І. вжити передбачені законом дії щодо повного виконання судового рішення за виконавчим листом № 591/2315/16-а.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 коп.

Відповідач-2, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2016 року по справі № 591/5368/16-а та прийняти нове рішення, яким відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні, зокрема, посилається на те, що державним виконавцем, відповідно до наданих повноважень та в межах компетенції, було вжито всіх дій щодо виконання рішення суду. Вказує, що державний виконавець не наділений повноваженнями перевіряти, які за змістом відповіді на виконання рішення суду надав боржник - Сумське об'єднане управління пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 при розгляді заяв останнього від 02.05.2016 року та від 26.05.2016 року, тому для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження достатньо повідомлення боржника про розгляд цих звернень. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга - задоволенню.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу та у судовому засіданні, з викладених підстав, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначив, що спірна постанова є незаконною та підлягає скасуванню, виходячи з того, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2016 року по справі № 591/2315/16-а не виконана, а тому виконавче провадження не може бути закінчено.

Відповідач-1 правом подати до суду письмові заперечення не скористався.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 року по справі № 591/5368/16-а замінено первинного відповідача - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на належного відповідача - Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог.

Представник відповідача-1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач-1 по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача-1.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача-2, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, Зарічним районним судом Сумської області прийнято постанову від 22.06.2016 року по справі № 591/2315/16-а, та згідно з виконавчим листом, виданим на виконання зазначеної постанови, зобов'язано Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області розглянути заяви ОСОБА_1 від 02.05.2016 року та від 26.05.2016 року (а.с.36-37).

Ухвалою від 06.10.2016 року Зарічним районним судом м. Суми встановлено судовий контроль за виконанням зазначеної постанови та зобов'язано у триденний строк з дня отримання ухвали подати звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язання Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області розглянути заяви ОСОБА_1 від 02.05.2016 року та від 26.05.2016 року.

06.10.2016 року зазначену ухвалу ОСОБА_1 надав до відділу ДВС (а.с.49). Постанова суду перебувала на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГУТУЮ у Сумській області (а.с.38).

ОСОБА_1 звертався до начальника відділу ДВС із заявами від 30.09.2016 року та від 10.10.2016 року з вимогою усунути порушення закону під час виконання рішення, в яких зазначав, що боржник не виконав судове рішення, крім того, не надав звіт про його виконання, як встановлено ухвалою Зарічного районного суду м. Суми. Просив застосувати вимоги ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення штрафу на боржника (а.с.45-47, 54).

Листами Сумського об'єднаного УПФ України Сумської області від 22.09.2016 року та 26.09.2016 року повідомлено про виконання рішення суду та зазначено, що заяви ОСОБА_1 від 02.05.2016 року та від 26.05.2016 року розглянуті. За результатами розгляду повідомлено, що відрахування з пенсії ОСОБА_1 було проведено згідно з вимогами діючого законодавства на підставі постанови державного виконавця. Ніяких порушень при проведенні стягнень управлінням допущено не було. (а.с.43, 48)

28.09.2016 року начальником відділу ДВС Сумському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Сумської області направлено запит щодо надання інформації про виконання постанови за виконавчим листом № 591/2315/16-а від 13.09.2016 року.

05.10.2016 року листом Державного виконавця повідомлено позивача про те, що до Сумського об'єднаного УПФ України Сумської області направлено лист від 05.10.2016 щодо надання боржником обґрунтованої відповіді на лист ОСОБА_1. А також зазначено про те, що при надходженні відповіді від Сумського об'єднаного УПФ України Сумської області державним виконавцем буде здійснено всі дії щодо повного фактичного виконання виконавчого провадження.

11.10.2016 року державним виконавцем Давидком І.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 591/2315/16-а від 13.09.2016 року у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення суду (а.с.55).

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця є протиправною, винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вживати виконавчі дії.

Статтею 49 Закону передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення.

Так, приймаючи постанову у зазначеному виконавчому провадженні, відповідач послався на приписи п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", обґрунтовуючи факт виконання боржником рішення суду, наявністю відомостей про виконання рішення Зарічного районного суду від 22.06.2016 року по справі № 591/2315/16-а.

Проте, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження правомірності дій державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП 52314635 щодо повного виконання боржником рішення суду.

Так, судовим розглядом встановлено, що державним виконавцем не отримано відповіді Сумського об'єднаного УПФ України Сумської області на запити щодо виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2016 року, яка перебувала на виконанні у відділі ДВС, судом першої інстанції було встановлено, в чому полягає порушення прав позивача, та на які саме питання, порушені ним у заявах від 02.05.2016 року та від 26.05.2016 року, Сумським об'єднаним УПФ України Сумської області не надано відповідей.

Так, судове рішення винесене судом з метою захисту порушеного права особи, повинно виконуватися в контексті його змісту, адже в іншому разі нівелюється значення та мета ухвалення цього рішення.

Відповідно до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З огляду на положення КАС України та ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для довільного тлумачення судових рішень, а у разі незрозумілості порядку та способу виконання судового рішення державний виконавець мав звернутись до суду із відповідним поданням, отже, в даному випадку, державним виконавцем неправомірно застосовано положення п.9 ч.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження"

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи представника відповідача-2 про те, що державний виконавець не повинен перевіряти чи дійсно розглянуто по суті заяви ОСОБА_1 від 02.05.2016 року та від 26.05.2016 року боржником та чи надані останньому відповіді згідно змісту цих заяв, а достатньо лише повідомлення, яке отримано від боржника про те, що заяви було розглянуто.

Крім того, факт невиконання судового рішення боржником було встановлено Зарічним районним судом м. Суми під час розгляду питання про встановлення контролю за виконанням судового рішення, та за його наслідками прийнято ухвалу від 06.10.2016 року, якою зобов'язано у триденний строк з дня отримання ухвали подати звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язання Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області розглянути заяви ОСОБА_1 від 02.05.2016 року та від 26.05.2016 року.

Однак, державним виконавцем зазначене не враховано та прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 591/2315/16-а від 13.09.2016 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невчинення відповідачем-2 дій направлених на повне виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2016 року по справі № 591/2315/16-а.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до ч.1-2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності, законності та обґрунтованості своїх рішень відповідачем під час судового розгляду не надано.

За наведених обставин, беручи до уваги те, що фактично виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2016 року по справі № 591/2315/16-а не відбулося, у відповідача були відсутні підстави, які зумовлюють закінчення виконавчого провадження, а відтак колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження ВП № 52314635 від 11.10.2016 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2016 року по справі № 591/5368/16-а в частині задоволення позовних вимог відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2016р. по справі № 591/5368/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 03.04.2017 р.