Справа № 295/2493/17
Суддя: Гумен Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/2493/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Гумен Н.В.

при секретарі Скришевській О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богунського районного суду міста Житомира справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звертаючись до Богунського районного суду міста Житомира, як місцевого адміністративного суду, просив скасувати постанову серії АР № 319317 від 24.02.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену заступником командира роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутності у його діях складу правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що постанова не відповідає вимогам закону, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, правопорушення з приводу того, що рухаючись по смузі для руху маршрутних транспортних засобів не увімкнув ближнє світло фар, не відповідає дійсності, оскільки ближнє світло фар було увімкнене, про що позивач наголошував інспектору при складанні ним постанови, а тому вважає, що він не порушував правила дорожнього руху, при цьому інспектор поліції не навів доказів у зворотному.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, додатково пояснив, що він являється водієм маршрутного транспортного засобу, 24.02.2017 року під час його перебування на кінцевій зупинці транспортного маршруту до нього підійшов близько 17 год. 00 хв. інспектор поліції та повідомив про порушення правил дорожнього руху, яке ним скоєно цього ж дня о 11 год. 00 хв., однак позивач зазначив, що своїми діями Інспектор патрульної служби при прийнятті рішення та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення порушив його права та норми чинного законодавства, не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, не долучив доказів, які мали підтвердити факт правопорушення, тому просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по адміністративній справі.

Уповноважений представник Управління патрульної поліції у м. Житомирі в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідає всім вимогам, а позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, врахувавши покази свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 24.02.2017 року заступником командира роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія АР № 319317 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 24.02.2017 року о 11 год. 08 хв. водій ОСОБА_1 в м. Житомирі по вул. Перемоги, 25, рухався по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 не увімкнув ближнє світло фар в світлу пору доби, чим порушив п. 9.8 б Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП на підставі чого заступником командира роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 319317 від 24.02.2017 року та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Аналізуючи оскаржувану постанову, судом встановлено, що інспектором поліції накладено стягнення в розмірі 425,00 грн. в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка заступник командира роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 підтвердив зміст оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення серія АР № 319317 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка ним була винесена, додатково пояснив, що близько 11 години 24.02.2017 року рухаючись по вул. Перемоги він помітив маршрутний транспортний засіб, в якого не було увімкнуте ближнє світло фар, як того передбачають правила дорожнього руху, записав дорожній номерний знак автомобіля та поїхав дальше на виклик, пізніше знаючи напрямок маршруту транспортного засобу він поїхав на кінцеву зупинку маршрутного таксі та підійшов до водія транспортного засобу якому повідомив про порушення ним правил дорожнього руху, однак останній своєї вини не визнав, сказав, що поспішає, тому постанова про накладення адміністративного стягнення було розглянута без нього.

Судом встановлено, що інспектором поліції було виявлено правопорушення позивачем правил дорожнього руху о 11 год 00 хв. 24.02.2017 року, а винесено постанову про накладення адміністративного стягнення о 17 год. 00 хв. 24.02.2017 року.

На що, стороною відповідача вказано, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді), а тому те що інспектор поліції пізніше виніс постанову про накладення адміністративного стягнення не суперичить вимогам ст. 38 КУпАП.

Однак з вищевикладеним суд погодитися не може виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша ст. 44, ст. 44-1, ч. 2 ст. 106-1, ч. 1, 2, 3, 4 і 6 ст. 109, ст. 110, ч. 3 ст. 114, ч. 1 ст. 115, ст. 116-2, ч. 2 ст. 117, ч. 1,ч 2 ст. 119, ч. ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122 КУпАП тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до вимог ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Отже судом достовірно встановлено, що в розрізі даного адміністративного спору, заступником командира роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, як особи, до компетенції якої відноситься право виносити постанову про накладення адміністративного стягнення було порушено норму ч. 4 ст. 258 КУпАП, а саме винесено постанову про накладення адміністративного стягнення не за місцем вчинення правопорушення, що під час розгляду справи підтвердила представник відповідача та ОСОБА_2, який був допитаний в якості свідка в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015, № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Пунктом 9 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

В якості доказу у справі стороною відповідача надано суду відеодиск, на якому міститься відеозапис щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні було оглянуто відеозапис, однак на ньому не зафіксовано сам факт порушення позивачем правил дорожнього руху України, у відтворенні спостерігається транспортний засіб, який можна ідентифікувати лише за жовтим кольором та номером 19, який стоїть перед світлофором з вимкнутими фарами ближнього світла, проте, що правилами дорожнього руху саме на цій ділянці дороги передбачений рух транспортного засобу з увімкненими фарами ближнього світла судом не встановлено, так як і не встановлено, що саме цим автомобілем керував позивач, а тому суд не вважає що даний відеозапис може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серія АР № 319317 від 24.02.2017 року, винесена з порушенням норм адміністративного законодавства, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення винесена не за місцем вчинення правопорушення, в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, що призвели до порушення з боку позивача Правил дорожнього руху України, та відповідно є складом правопорушення, що слугувало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.5 ст.121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого а адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, суд вважає недоведеним.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у частині скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

У відповідності до статті 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить рішення, одним з яких є закриття справи. Постанови про закриття справи виноситься за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, в тому числі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі належить до компетенції органу, який відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення наділений таким правом, у даному випадку це відноситься до компетенції відповідача, тому суд вважає що вимоги позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутність у діях позивача складу адміністративного, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем визначено спосіб захисту порушеного права, який не передбачений чинним законодавством.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 122, 162, 222, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 268, 284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 10, 11, 70, 159, 162, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

П о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 319317 від 24 лютого 2017 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я :