Справа № 127/5294/17
Суддя: Король О. П.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №127/5294/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій відповідача протиправними, зобов'язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії. Свої вимоги мотивував тим, що позивач з 26.02.2007 року отримує пенсію на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №2). У зв'язку із досягненням пенсійного віку 06.02.2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести розрахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки. Листом від 01.03.2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та її обрахунку у спосіб, який просить позивач, оскільки пенсія за віком ОСОБА_1 уже призначена із зниженням пенсійного віку, перерахунок пенсії після призначення (перерахунку) пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (перерахунку) пенсії, а отже застосовувати показник середньої заробітної плати за три попередні роки немає підстав. Позивач не погоджується з рішенням відповідача та вважає, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена пенсія за віком на пільгових умовах, а тому у даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом та вважає, що існують підстави для отримання пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. За викладених обставин просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначені пенсії по віку із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу по Україні за три календарних роки, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію з 15.02.2017 року, а постанову допустити до негайного виконання.

Відповідач 22.03.2017 року надіслав до суду свої письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що позивачеві 26.02.2007 року призначено пенсію за віком згідно зі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Дана пенсія відноситься до пенсії за віком, оскільки для певних осіб, а саме тих, які працювали на роботах зі шкідливими умовами праці за Списком №2, передбачено пільги у її призначенні, а саме зменшення пенсійного віку. Закони України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» містять вичерпний перелік видів пенсії. Пенсія призначена з урахуванням інших статей пенсійного законодавства, що передбачають певні пільги у її призначенні, зокрема ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відносяться до пенсії за віком, а така пенсія позивачеві уже призначена, то його повторна заява про призначення пенсії не може бути взята до уваги. Також зазначила, що відповідно до чинного законодавства особа, яка досягла пенсійного віку має право на переведення з одного виду пенсії на інший, однак при переведенні з одного виду пенсії на інший може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, але із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. Застосування ж середнього заробітку за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням пенсії з одного виду на інший, передбачено законодавством тільки при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці страхового стажу. Вказує також, що заява ОСОБА_1 не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, є неналежно оформленою, може бути прийнята до розгляду при належному її оформленні та подачі.

Крім того, 21.03.2017 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за загальними правилами.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суд вважає, що повідомлені позивачем обставини та обставини викладені в письмових запереченнях відповідача є достатніми для ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання, а тому розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 26.02.2007 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2), призначену відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку, як працівник, який працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

У зв'язку із досягненням пенсійного віку 06.02.2017 року (дата направлення заяви) звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013-2015 роки.

Листом від 01.03.2017 року №407/06-33-3/02-2 Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці відмовило у призначенні пенсії та повідомило позивача, що він вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення. Перерахунок пенсії після призначення (перерахунку) пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (перерахунку) пенсії, тому застосування показника середньої заробітної плати за три роки є безпідставним.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З поданого позову та письмових заперечень відповідача вбачається, що спір між сторонами виник з приводу порядку призначення пенсії та обрахунку середньої заробітної плати, розмір якої в свою чергу впливає на розмір пенсійного забезпечення позивача. Позивач вважає, що у даному випадку має місце призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше, оскільки призначається за іншим законом, аніж призначена йому раніше та має бути призначена з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Відповідач, в свою чергу, стверджує, що позивач уже отримує пенсію за віком, оскільки і пенсія, яка уже йому призначена, і пенсія, яку він просить йому призначити на загальних умовах, відноситься до одного і того ж виду пенсій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1,2 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім тих випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за цим законом) розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де:П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тобто, враховуючи дані норми, суд приходить до висновку, що особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно з вищенаведеними положеннями законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьої статті 45 вище згаданого Закону. Як зазначено в нормі цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, визначеної ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому, в законодавстві передбачено декілька видів пенсій, які можуть бути призначені особі, а в разі наявності права особи на декілька пенсій одночасно, їй надано право на вибір однієї із зазначених у ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсій.

Як зазначалось, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 та в порядку визначеному ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2013, 2014, 2015 років (а.с. 5).

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, позивач в 2007 році реалізував своє право на призначення пенсії за віком. Той факт, що пенсію було призначено зі зменшенням пенсійного віку не свідчить, що це інший вид пенсії, ніж пенсія за віком.

З огляду на встановлені обставини справи та діючі норми пенсійного законодавства слід дійти висновку, що позовні вимоги є безпідставними, адже призначена позивачу пенсія є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням пенсійного віку. Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України 16.11.2016 року (справа №577/5340/15-а).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 183-2, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути поданая протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя