Справа № 569/8907/16-а
Суддя: Бердій М.А.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/8907/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю представника позивача Барашивця А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за віком, суд -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Рівненського міського суду в якому просить суд, визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком. Зобов'язати Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області призначити їй пенсію за віком, з моменту її звернення до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області-08 червня 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Барашивець А.Ю. позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Просить суд, визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком. Зобовязати Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області призначити позивачу пенсію за віком, з моменту її звернення до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області - 08 червня 2016 року та стягнути з відповідача на користь позивача, понесені позивачем судові витрати по справі, по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Начальник управління надіслав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає, позивача згідно з довідкою від 17.06.2016 року № 03/1-4944, виданою управлінням Державної міграційної служби України в Рівненській області, знято з реєстраційного обліку 05.01.1999р. у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в США. Також, вказав, що згідно статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника позивача Барашивця А.Ю., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

05 січня 1999 року позивача ОСОБА_3 знято з реєстраційного обліку у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в США.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу ОСОБА_2, виповнилось 55 років, що підтверджується свідоцтвом про народження, закордонним паспортом та карткою фізичної особи - платника податків.

28 грудня 2009 року ОСОБА_2 було видано картку фізичної особи платника податків, згідно якої вона одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

24 липня 2015 року ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_2.

08 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення їй пенсії за віком.

З рішення Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області від 22 червня 2016 року за №459/10, вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до довідки від 17.06.2016 року № 03/1-4944, виданою управлінням Державної міграційної служби України в Рівненській області, згідно якої її знято з реєстраційного обліку 05.01.1999р. у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в США та відповідно до статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV в якій зазначено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Виплата пенсії за кордон можлива лише за наявності двостороннього договору (угоди) про соціальне забезпечення між Україною та державою, до якої виїжджає пенсіонер на постійне проживання. Договір між США та Україною в галузі пенсійного забезпечення не укладено. Крім того, чинним законодавством не передбачено призначення пенсій громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин, та добровільності їх визнання.

З трудової книжки від 29 листопада 1965 року вбачається, що ОСОБА_2 (прізвище ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 02 жовтня 1970р.) з 18 листопада 1965 року по 12 грудня 1966 року працювала поштарем ІІІ класу в Рівненському міському вузлі зв'язку, з 11 січня 1967 року по 04 травня 1970 року працювала швачкою на Рівненській швейній фабриці, з 07 травня 1970 року по 11 січня 1971 року працювала різнопрацюючою, товарознавцем-завскладу на Рівненському виробничо-рекламному комбінаті, з 10 лютого 1971 року по 22 листопада 1974 року працювала збиральницею посуду, комірником на Рівненському комбінаті громадського харчування, з 26 листопада 1974 року по 14 вересня 1984 року працювала диспетчером в головному підприємстві виробничого об'єднання транспорту «Рівнетранссільгосптехніка», з 14 вересня 1984 року по 26 травня 1987 року працювала диспетчером на Рівненському гуртовороздрібному плодоовочевому комбінаті, з 26 травня 1987 року по 17 серпня 1992 року працювала диспетчером по автотранспорту в об'єднанні «Промтовари», з 18 серпня 1992 року по 26 серпня 1994 року працювала диспетчером на ДКП «Торгсервіс».

Отже, згідно трудової книжки стаж позивача становить понад 29 років.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на статтю 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV так як положення другого речення статті 51 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009.

Відповідно до п. 3.1. Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України) (254к/96-ВР).Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України (254к/96-ВР) "Права, свободи та обов'язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) (254к/96-ВР) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України (254к/96-ВР), відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України (254к/96-ВР), відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України) (254к/96-ВР). Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Згідно ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Конституції України,Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Таким чином, право громадянина на призначення йому пенсії за віком не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що при вирішенні питання призначення ОСОБА_2 пенсії за віком, відповідач незаконно та безпідставно відмовив в призначенні такої пенсії, оскільки трудова книжка містила всі необхідні записи про необхідний стаж роботи, а тому ОСОБА_2 має право на призначення їй пенсії, а право громадянина на призначення йому пенсії за віком не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по справі, по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9,14,17,69-71,86,138-160,162-163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протипправними та зобов'язання призначити пенсію за віком - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2.

Зобовязати Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, з моменту звернення ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області-08 червня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 551 гривню 20 копійок, понесених нею судових витрат по справі, по сплаті судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.