Справа № 813/365/17
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року справа № 813/365/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

позивач ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

третя особа не прибула

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 селищної ради про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1П.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі відповідач, ГУ Держгеокадастру у Львівській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 селищної ради, у якому просить суд зобовязати ГУ Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, яка розташована: смт. Великий Любінь, Городоцького району Львівської області та відповідає наданим графічним матеріалам, на яких зазначене бажане місце та розмір земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, яка розташована: вул. Кудрява, смт. Великий Любінь, Городоцького району Львівської області позивачу відмовлено з покликанням на відсутність погодження ОСОБА_3 селищної ради. Стверджує, що відповідач зобовязаний надсилати до органів місцевого самоврядування запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. За відсутності мотивованих заперечень органу місцевого самоврядування та відповідності місця розташування обєкта вимогам законів ГУ Держгеокадастру у Львівській області повинно забезпечити розгляд клопотання у встановленому порядку. Вважає, що у відповідача не було підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача, яке підлягало розгляду згідно з вимогами п. 2.4 рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на підставі п. 7 ст. 118 ЗК України. Зазначає, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.20104 № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 ГУ Держгеокадастру у Львівській області при прийняті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності зобовязане враховувати обовязковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. У звязку з відсутністю погодження ОСОБА_3 селищної ради на виготовлення на проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства позивачу відмовлено у наданні такого дозволу.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у письмових запереченнях та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 18.11.2016 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території смт. Великий Любінь, Городоцького району, Львівськоі області.

До клопотання додано викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копію документа, що посвідчує особу, нотаріально посвідчену копію довіреності, копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у державному у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів.

На зазначену заяву позивачу надійшла відповідь ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 23.12.2016 № Р-16288/0-8315/6-16, в якій повідомлено, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1 ГУ Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 селищна рада не надала погодження щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, позивачу було відмовлено у наданні такого дозволу на підставі п. 7 ст. 118 ЗК України.

Вважаючи підставу для відмови незаконною та такою, що порушує конституційне право на отримання земельної ділянки у власність, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 № 14, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету міністрів України, дорученнями Прем'єр міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, наказами державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, дорученнями голови Держгеокадастру України та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, тощо.

Статтею 21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та Законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини і громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце-прем'єр-міністром Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, в якому йдеться про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вищевказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 ", зокрема рішення колегії Держземагентства України № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", яким запроваджено з 15.10.2014 обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Також, дорученням голови Львівської обласної державної адміністрації від 10.02.2015 № 13/0/6-15, з метою налагодження взаємодії ГУ Держземагентства у Львівській області та органами місцевого самоврядування, із врахуванням наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України", а саме п. 3 зобов'язано ГУ Держземагентства у Львівській області забезпечити обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Згідно з ст. 12 ЗК України та ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільських, селищних, міських раду галузі земельних відносин належить, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Відповідно до п. 2.4 рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності" у разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

У матеріалах справи відсутні заперечення ОСОБА_3 селищної ради щодо надання дозволу на виготовлення на проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Суд звертає увагу, що саме про відсутність такого погодження, а не про відмову в наданні дозволу, йдеться також у відмові відповідача від 23.12.2016 № Р-16288/0-8315/6-16.

Крім того, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомлено що інформація щодо наявності за ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Луганської області шляхом її безоплатної приватизації у Держгеокадастру відсутня.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в ГУ Держземагенства у Львівській області не було підстав для відмови у наданні дозволу на виговлення на проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 через відсутність погодження ОСОБА_3 селищної ради.

Для забезпечення конституційного порядку, нормального функціонування держави існує структурована, багаторівнева, ієрархічна система органів державної влади та судової влади. Вони наділені відповідною юрисдикцією, мають свій предмет ведення і реалізують повноваження через визначені законодавством процедурні рамки та технології. З огляду на положення законодавства щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Тому суд не може погодитись з таким способом захисту порушеного права позивача, як зобовязання ГУ Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, яка розташована: вул. Кудрява, смт. Великий Любінь, Городоцького району Львівської області та відповідає наданим графічним матеріалам, на яких зазначене бажане місце та розмір земельної ділянки. Тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Водночас, ч. 2 ст. 11 КАС України надано право суду вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. На думку суду, вихід за межі позовних вимог повинен безумовно узгоджуватися й бути спрямованим на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що є завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, та відповідно, на ефективне відновлення порушених прав таких осіб і усунення їх порушень.

У зв'язку з чим, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та для реалізації завдань адміністративного судочинства, слід вийти за межі позовних вимог і прийняти рішення, яким зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, яка розташована: смт. Великий Любінь, Городоцького району Львівської області та відповідає наданим графічним матеріалам, на яких зазначене бажане місце та розмір земельної ділянки

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, яка розташована: смт. Великий Любінь, Городоцького району Львівської області та відповідає наданим графічним матеріалам, на яких зазначене бажане місце та розмір земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 03.04.2017.