Справа № 642/1154/17
Суддя: Бондаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/1154/17
Провадження № 2-а/642/161/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бондаренко В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м.Харкова про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що перебуваєє на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова з 26.05.2010 року та отримує пенсію як державний службовець. 16.02.2017 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України Холодногірському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням надбавок до посадового окладу, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, відповідно до довідок №13/20-30-05-51 від 26.01.2017 року, №231/ф/20-38-05-30 від 06.02.2017 року, №14/20-30-05-51 від 26.01.2017 року, №15/20-30-05-51 від 26.01.2017 року.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова, витяг з протоколу від 16.02.2017 р. № 14, позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат з вини управління Пенсійного фонду, з посиланням на ст. 33 Закону України "Про державну службу", якою передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Матеріальну допомогу на оздоровлення, суми індексації заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, а також винагороду за вислугу років до складових заробітної плати державних службовців для призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про Державну службу» не включено.

З даною відмовою позивачка незгідна, а тому просить її визнати неправомірною та зобов'язати управління провести перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця з розрахунку 86 відсотків заробітної плати з моменту перерахунку пенсії з урахуванням розміру урахуванням надбавок до посадового окладу, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, визначених у довідках про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з 14.02.2011 року.

Відповідачем подано суду заперечення на позов у якому представник зазначає, що згідно ст. 33 ЗУ «Про державну службу» Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Таким чином статтею не передбачено включення до заробітної плати сум матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення.

Згідно ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» перерахунок пенсії державного службовця можливий у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Згідно ст.37 ЗУ «Про державну службу» визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином статтею не передбачено включення до заробітної плати сум матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення. Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" N 213-УШ від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру". "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України". "Про Кабінет Міністрів України". "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування". "Про дипломатичну службу". Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв'язку з тим, що відповідний закон прийнято не було, з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена згідно ЗУ „Про державну службу". Оскільки поняття „норми пенсійного забезпечення" є родовим поняттям, то воно включає в себе як норми щодо „призначення" пенсій так і норми щодо «перерахунку» пенсій. Таким чином, нові спеціальні пенсії з урахуванням вищезазначених законів не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За приписами ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" передбачено, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адмінстративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 4 ч.1 ст.18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії тощо.

Відповідно до п.1,2 ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення (дій чи бездіяльності) суб'єкта владних повноважень та зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Як убачається із відмови відповідача у перерахунку та виплаті позивачу пенсії, поданих заперечень на позов, останній з 26.05.2010 року перебуває на обліку в Управлінні як отримувач пенсії за віком, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу». За змістом останньої (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсія державним службовцям призначається у відповідному розмірі від сум їх заробітної плати з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно довідок про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», від 20.07.2016р. №№ 13/20-30-05-51, 14/20-30-05-51, 15/20-30-05-51 від 26.01.2017 р., №231/Ф/20-38-05-30 від 06.02.2017 р., виданих Східною об'єднаною податковою інспекцією м.Харкова Головного управління ДФС у Х/о, вбачається, що позивачу були виплачені: надбавка за спеціальне звання (радник податкової служби ІІ рангу); винагороду за вислугу років (35%); надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; премії; інші виплати; .

На матеріальні допомоги та індексацію заробітної плати зараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Тобто, управлінням Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова безпідставно не включено вищезазначені виплати в дохід.

Таким чином, управлінням Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова були порушені права позивача як громадянина України, відповідно до ст. З Конституції України та ст.7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що привело до суттєвого зменшення його пенсійного забезпечення.

Що стосується суми преміювання зазначеної в довідці №4755/10/05-062 від 05.2010 року, то з неї не було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Отже, вищезазначена сума не підлягає включенню при призначенні та перерахунку пенсії.

Окрім того, сума зазначена в довідці №6859/10/05-71 від 05.2010 р. також не включається при призначенні та перерахунку пенсії, бо відповідно до ч.2 ст.33 ЗУ «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Тобто береться до уваги посадовий оклад, а не сума заробітку.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили та входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України №21-430а11 від 20 лютого 2012 року, №21-125а13 від 14 травня 2013 року.

Відповідно до 4.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами ) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить визначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 33 Закону України "Про оплату праці", у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"; індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення), як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Сума виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників входить до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за №114/8713.

Виходячи з цих нормативно-правових актів, а також з врахуванням того, що з нарахованої індексації заробітної плати сплачується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (страхові внески), вона також враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Згідно з ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Виходячи із вказаної норми закону та часу звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (16.02.2017 року), суд зобов'язує відповідача здійснити її перерахунок та виплату з 01.03.2017 року.

Керуючись ст. ст. 11, 158-163, 183-2 КАС України, ст. 95 ч. 6 КЗпП України, ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. 1ч. 1, ст. 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 41, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м.Харкова про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова про відмову в перерахуванні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із збереженням 86% сум заробітної плати з урахуванням надбавок до посадового окладу, матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації грошових доходів населення з урахуванням здійснених виплат, починаючи з 01.03.2017 року, на підставі довідок про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за пенсією, Східної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №№ 13/20-30-05-51, 14/20-30-05-51, 15/20-30-05-51 від 26.01.2017 р., №231/Ф/20-38-05-30 від 06.02.2017 р.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В.Бондаренко