Справа № 826/408/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 квітня 2017 року № 826/408/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_2 про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у розмірі 55 788,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем обліковується заборгованість перед бюджетом у зв'язку з несплатою штрафних санкцій.

Відповідач подав до суду заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки йому не було відомо ні про проведення перевірки, ні про прийняття відповідних рішень за результатами її проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією, є платником податків і зборів, передбачених п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України.

ГУ ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3, про що складено акт перевірки від 14.12.2015 №26/579/21/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки позивачем прийнято рішення від 22.12.2015 №24/7/26-54-21-20 про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 17 000,00 грн., №25/7/26-54-21-20 про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 10 000,00 грн., №26/7/26-54-21-20 про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 28 788,93 грн.

За несплату визначених штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 55 788,93 грн. у відповідача виникла заборгованість, яка не сплачена відповідачем у добровільному порядку, що підтверджується обліковою карткою платника податків.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до частини 5 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення від 22.12.2015 №24/7/26-54-21-20, №25/7/26-54-21-20, №26/7/26-54-21-20 надсилались відповідачу засобами поштового зв'язку, однак повернуто на адресу контролюючого органу без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Станом на час розгляду справи відповідачем належних доказів про сплату штрафних санкцій не надано, як і не надано доказів щодо оскарження в адміністративному чи судовому порядку зазначених рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а також оскарження дій контролюючого органу, які полягають у проведення фактичної перевірки.

В силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Згідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Пунктом 95.3 цієї статті визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що позивачем 01.03.2016 винесено податкову вимогу № 98-17, яка направлена відповідачу засобами поштового зв'язку та отримана ним 16.03.2016.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо виконання вказаної вимоги про сплату боргу, як і не надано доказів її оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення по справі в порядку скороченого провадження про задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 9, 71, 94, 159, 163, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 кошти в розмірі 55 788,93 грн. з наявних рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов