Справа № 825/394/17
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Чернігів Справа № 825/394/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

представників позивача - Шамаріної Т.В., Шмай А.В.,

представників відповідача - Захарченко І.О., Зенова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування приписів,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі - ПАТ «Облтеплокомуненерго») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати приписи Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, а саме: припис до акту перевірки від 17.01.2017 № 011; припис до акту перевірки від 20.01.2017 № 014; припис до акту перевірки від 27.01.2017 № 016; припис до акту перевірки від 27.01.2017 № 017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведених позапланових перевірок дотримання законодавства про захист прав споживачів ПАТ «Облтеплокомуненерго», Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області було складено відповідні акти перевірки та приписи до них від 17.01.2017 № 011, від 20.01.2017 № 014, від 27.01.2017 № 016 та від 27.01.2017 № 017.

Позивач вважає вказані приписи протиправними та такими, що підлягають скасуванню, посилаючись на те, що в них не вказано жодного пункту, які на думку перевіряючих порушені позивачем. В графі «посилання на нормативний акт, вимоги якого порушені» зазначені лише загальні норми, а саме ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630. Лише в додатку № 5 до актів перевірки від 17.01.2017 № 011 та від 20.01.2017 № 014 вказано, що під час перевірки встановлено, що кількість теплової енергії на опалення місць загального користування визначено без застосування формул 2.3-2.6 Методики, а в актах перевірки від 27.01.2017 № 016 та від 27.01.2017 № 017 міститься висновок про порушення позивачем п.1.4, п.2.2.1 Методики.

При цьому позивач зазначає, що ПАТ «Облтеплокомуненерго» проводить визначення та розподіл спожитої теплової енергії відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що дозволяє розподіляти оплату пропорційно опалювальної площі квартир, як між споживачами, у яких відсутні прилади обліку, так і тим у кого наявні квартирні лічильники. При цьому, враховуються показання, як квартирних, так і будинкового лічильників для всіх споживачів, а також витрати на опалення місць загального користування (далі - МЗК) та утрати розподільчими трубопроводами в повному обсязі. Після цього, у разі наявності в будинку споживачів з квартирними лічильниками, згідно з п.1.4 Методики здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення МЗК для таких споживачів. Позивач вважає, що при визначенні та розподілі кількості теплової енергії на опалення МЗК, яке здійснює ПАТ «Облтеплокомуненерго», відсутні порушення п.п.1.4, 2.2.1 Методики, оскільки позивач здійснює розрахунок саме згідно вказаних вимог. Отже, ПАТ «Облтеплокомуненерго» вважає, що факт порушення відсутній, а отже у відповідача були відсутні підстави для винесення оскаржуваних приписів.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що в період з 11 по 20 січня 2017 року було проведено позапланові перевірки ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при нарахуванні за спожиту теплову енергію. За результатами перевірок були складені акти №011 від 17.01.2017, №014 від 20.01.2017 №016 від 27.01.2017, №017 від 31.01.2017 та протоколи №0007 від 31.01.2017, №0010 від 31.01.2017, №0008 від 31.01.2017. За результатами перевірок встановлено, що позивачем було проведено розрахунок за використану теплову енергію з порушенням Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування (надалі - МЗК) багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №359 від 31.10.2006. При цьому, загальна площа МЗК при розрахунках не врахована, то відповідно, і розрахований ПАТ «Облтеплокомуненерго» обсяг тепла не враховує частки, спожитої на опалення МЗК квартирами з лічильниками.

Відповідно до п.1.4. Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до сплати за опалення лише у випадках, якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням і усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Отже при нарахуванні витрат теплової енергії на опалення МЗК за розрахунковий місяць при частковому оснащенні приладами обліку в окремих помешканнях будинку, які мають централізоване опалення і користуються МЗК та за наявності загальнобудинкового комерційного обліку витрат теплової енергії на опалення суб'єктом господарювання необхідно застосовувати вказану Методику. При цьому, розділ витрат теплової енергії між користувачами МЗК здійснюється за формулами 2.7-2.9. Методики, що не було зроблено позивачем. Також представники вказали, що приписи, які оскаржуються позивачем не є актами індивідуальної дії в розумінні законодавства, а тому не підлягають оскарженню.

Заслухавши пояснення представників позивача та представників відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що протягом листопада та грудня 2016 року до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області надійшли 4 скарги від споживачів щодо правильності порядку нарахувань коштів за послуги з централізованого опалення (а.с. 75-88).

Після отримання відповідних погоджень Держпродспоживслужби від 20.12.2016, від 22.12.2016, від 26.12.2016 та від 29.12.2016 (а.с. 89-92), на підставі наказів від 29.12.2016 №470, від 16.01.2017 №12-п, від 17.01.2017 №13-п та №16-п, а також направлень на проведення перевірки від 29.12.2016 №304/470, від 16.01.2017 №12-п/12 та від 17.01.2017 №13-п/13 та №16-п/16 (а.с. 93-100) Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області було здійснені позапланові перевірки ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів.

Так, відповідно до акту перевірки №011 від 17.01.2017, що була здійснена в період з 11.01.2017 по 17.01.2017, працівниками Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області встановлено, що кількість теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) кв. 183, 184 по вул. Незалежності, 74, м. Чернігів, визначено ПАТ «Облтеплокомуненерго» з порушенням Методики. При цьому, в додатку 5 до акту перевірки додатково зазначено, що кількість теплової енергії на опалення МЗК вказаних квартир визначено без застосування формули 2.3-2.6 Методики (а.с. 13-14, 23).

Відповідно до акту перевірки №014 від 20.01.2017, що була проведена в період з 11.01.2017 по 20.01.2017, працівниками Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області встановлено, що кількість теплової енергії на опалення МЗК кв. 42, 41, 31, 30, 35, 86, 34, 33, 27, 138, 76, 98, 55, 61, 12, 109, 113, 114, 108 по вул. Незалежності, 78, м. Чернігів, визначено ПАТ «Облтеплокомуненерго» з порушенням Методики. В додатку 5 до акту перевірки додатково зазначено, що кількість теплової енергії на опалення МЗК вказаних квартир визначено без застосування формули 2.3-2.6 Методики (а.с. 17, 19-20).

Також в актах перевірки №011 від 17.01.2017 та №014 від 20.01.2017 вказано, що при нарахуванні витрат теплової енергії на опалення МЗК за розрахунковий місяць при частковому оснащенні приладами обліку в окремих помешканнях будинку, які мають централізоване опалення і користуються МЗК та за наявності загальнобудинкового комерційного обліку витрат теплової енергії на опалення суб'єктом господарювання необхідно застосовувати Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №359 від 31.10.2006. Розділ витрат теплової енергії між користувачами МЗК здійснюється за формулами 2.7-2.9 (а.с. 14, 20).

Відповідно до акту перевірки №016 від 27.01.2017, що була проведена в період з 19.01.2017 по 27.01.2017, працівниками Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області встановлено, що кількість теплової енергії на опалення місць загального користування кв. 7, 9, 14, 16, 18, 21, 39, 48, 52, 55, 57, 62, 63, 70, 73, 75, 77, 83, 99, 101, 124, 126, 127, 129, 130, 137, 142, 152, 159, 160, 162, 172, 178, 180, 184, 188, 191, 196 по вул. Єськова, 4, м. Чернігів, визначено ПАТ «Облтеплокомуненерго» з порушенням п. 1.4, п. 2.2.1 Методики. Також в акті зроблено висновок, що використана теплова енергія на опалення МЗК вказаного будинку розподілена лише між споживачами які мають квартирні лічильники (а.с. 25-26).

Відповідно до акту перевірки №017 від 31.01.2017, що була проведена в період з 19.01.2017 по 31.01.2017, працівниками Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області встановлено, що кількість теплової енергії на опалення місць загального користування кв. 74, 73, 93, 90, 97, 79, 83, 82, 64, 66, 65, 104, 63, 62, 69, 87, 86, 85, 105, 10, 31, 38, 2, 50 по вул. Незалежності, 80, м. Чернігів, визначено ПАТ «Облтеплокомуненерго» з порушенням п. 1.4, п. 2.2.1 Методики. Також в акті зроблено висновок, що використана теплова енергія на опалення МЗК вказаного будинку розподілена лише між споживачами які мають квартирні лічильники (а.с. 31-32).

На підставі результатів перевірки та з метою припинення порушень законодавства про захист прав споживачів, керуючись статтею 26 Закону України «Про захист прав споживачів» Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області винесено приписи до актів перевірки 17.01.2017 № 011, від 20.01.2017 № 014, від 27.01.2017 № 016 та від 27.01.2017 № 017, якими ПАТ «Облтеплокомуненерго» зобов'язано усунути недоліки, викладені в актах перевірки та зробити відповідні перерахунки (а.с. 15, 21, 27, 33).

Вважаючи вказані приписи протиправними та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб, права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів передбачено Законом України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Спеціально уповноваженим центральним органом у сфері захисту прав споживачів є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, а відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області є її територіальним органом.

Механізм здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (далі - Держспоживінспекція України) та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства (далі - суб'єкти господарювання), крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим, визначено Порядком проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженим Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 №310 (далі - Порядок №310), який розроблено відповідно до вимог Законів України «Про захист прав споживачів», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та інших нормативно-правових актів, які регулюють відносини у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 2.3 Порядку №310 посадові особи, які проводять перевірку, залежно від виду діяльності суб'єкта господарювання та завдання на перевірку перевіряють і аналізують стан дотримання вимог законодавства під час придбання, замовлення або використання споживачами продукції, яка реалізується на території України.

Пунктом 2.4 Порядку №310 встановлено, що під час проведення позапланової перевірки встановлюються обставини, які призвели до порушення вимог законодавства про захист прав споживачів.

Згідно п. 3.1 Порядку №310 за результатами проведеної перевірки посадовими особами в разі виявлення порушень вимог законодавства складається акт.

Пунктом 3.6 Порядку №310 встановлено, що на підставі акта, який складено за результатами проведення перевірки, під час якої виявлено порушення вимог законодавства, посадовою особою, яка проводила перевірку, дається керівнику суб'єкта господарювання припис про усунення порушень.

Припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи до суб'єкта господарювання щодо усунення порушень законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій до суб'єкта господарювання.

Заходи в приписі керівнику суб'єкта господарювання, спрямовані на забезпечення суб'єктом господарювання належних умов своєї діяльності відповідно до вимог нормативно-правових актів і документів, повинні бути сформульовані конкретно і в стислій формі.

Згідно з п.п.4.2.1 п.4.2 Порядку №310 за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень керівником органу з питань захисту прав споживачів або його заступником приймаються рішення про видання суб'єкту господарювання обов'язкового для виконання припису про припинення порушень прав споживачів.

Також відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

Згідно зі ст.ст. 7, 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених положень законодавчих актів вбачається, що Головне управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області, у даному випадку, мало право винести обов'язкові для виконання приписи лише на підставі актів, що складені за результатами проведення перевірки, під час якої виявлено порушення вимог законодавства.

Так, в актах перевірки №011 від 17.01.2017 та №014 від 20.01.2017, в графі «посилання на нормативний акт, вимоги якого порушені» зазначені лише загальні норми, а саме ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (надалі - Правила).

При цьому, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області не вказано який саме підпункт пункту 32 Правил порушено позивачем, а також в оскаржуваних приписах не конкретизовано які саме заходи необхідно вчинити керівнику суб'єкта господарювання, для усунення виявлених порушень.

Також в додатках 5 до актів перевірки №011 від 17.01.2017 та №014 від 20.01.2017 додатково зазначено, що кількість теплової енергії на опалення МЗК вказаних у актах квартир визначено без застосування формули 2.3-2.6 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №359 від 31.10.2006 (надалі - Методика).

В актах перевірки №016 від 27.01.2017 та №017 від 31.01.2017, крім порушень позивачем вимог ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 32 Правил, вказано на порушення ПАТ «Облтеплокомуненерго» вимог п. 1.4, п. 2.2.1 Методики, при визначенні кількості теплової енергії на опалення місць загального користування.

З урахування встановлених відповідачем порушень суд звертає увагу на наступне.

Централізоване опалення, це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо-будинкових систем теплопостачання (п.2 Правил).

Згідно зі ст.382 Цивільного кодексу України власникам квартир у дво-або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності, зокрема, приміщення загального користування, які розташовані у житловому будинку. Співвласники багатоквартирного будинку відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном (ст.360 Цивільного кодексу України).

Пункт 2.1.4. Методики передбачає, у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою Q МЗК= SQ МЗК + Q втр., де SQ МЗК - кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК, Гкал; Q втр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі (розраховується за СНиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляция и кондиционирование», Приложение 12, 1991г. (далі - СНиП 2.04.05-91).

При цьому, СНиП 2.04.05-91, на які містяться посилання у формулах 2.3-2.6 Методики, втратили чинність з 01.01.2014, а в діючих замість них ДБН В.2.5-67:2013, затверджених наказами Мінрегіонбуду від 25.01.2013 №24 та від 28.08.2013 №410, методика розрахунку утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі відсутня, тому в рамках чинних нормативних актів врахувати їх у загальних витратах на опалення МЗК не можливо.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначення місць загального користування багатоквартирного житлового будинку включає в себе приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, сходові клітини, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Разом з тим, в таблиці 1 Методики наведені загальнорічні та питомі витрати теплової енергії на опалення не всіх МЗК зазначених в Законі, що не дає можливості позивачу врахувати повні витрати на їх опалення.

Таким чином, проведення розрахунків витрат теплової енергії на опалення МЗК за формулами 2.3-2.6 Методики порушують п.12 Правил щодо пропорційності оплати за послуги з теплопостачання в залежності від опалювальної площі квартири споживача, а також, п.10 Правил, який забороняє за наявності засобів обліку, справляти плату за нормативами (нормами) споживання без урахування їх показань.

У судовому засіданні встановлено, що визначення та розподіл спожитої теплової енергії відповідно до п.12 Правил в багатоквартирних будинках з будинковим лічильником для всіх споживачів, в квартирах яких відсутні прилади обліку, здійснюється пропорційно площі їх квартир, з урахуванням витрат на опалення МЗК та утрат розподільчими трубопроводами.

При цьому, спочатку вираховується кількість теплової енергії, витраченої на опалення 1мІ квартири з урахуванням витрат на опалення МЗК та втрат розподільчими трубопроводами. Для цього, показання будинкового лічильника ділиться на опалювальну площу всіх квартир у будинку. Отримане значення множиться на площу квартир без лічильників, для з'ясування кількість теплової енергії витраченої на опалення вказаних квартир, з урахуванням витрат на опалення МЗК.

Після цього, у разі наявності в будинку споживачів з квартирними лічильниками, згідно з п.1.4 Методики здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення МЗК для таких споживачів. А саме, від показників будинкового лічильника віднімається сумарна теплова енергія, спожита квартирами з лічильниками та квартирами без приладів обліку. Залишок розподіляється споживачам квартир з лічильниками пропорційно їх площі, як оплата за МЗК, відповідно до п.2.2.1 Методики, оскільки витрати на опалення МЗК для квартир без лічильників вже включені в енергоспоживання 1мІ розрахованого вище.

Таким чином, на виконання п.12 Правил при визначенні розміру оплати за послуги з теплопостачання, ПАТ «Облтеплокомуненерго» в будинках з будинковим лічильником, споживачам, в квартирах яких відсутні прилади обліку, розподіляє витрати на опалення пропорційно площі їх квартир відразу з урахуванням витрат на опалення МЗК та утрат розподільчими трубопроводами. Після цього, у разі наявності в будинку споживачів з квартирними лічильниками, згідно з п.1.4 Методики здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення МЗК для таких споживачів.

Отже, за опалення МЗК сплачують усі мешканці будинку. Зазначена методика визначення та розподілу витрат за послуги з централізованого опалення дозволяє розподіляти оплату пропорційно опалювальної площі квартир, як між споживачами, у яких відсутні прилади обліку, так і тим у кого наявні квартирні лічильники. При цьому, враховуються показання, як квартирних, так і будинкового лічильників для всіх споживачів, а також витрати на опалення МЗК та утрати розподільчими трубопроводами в повному обсязі.

Вказане спростовує висновки Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про порушення ПАТ «Облтеплокомуненерго» п.1.4 та п.2.2.1 Методики, які зазначені в актах перевірки.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність порушень ПАТ «Облтеплокомуненерго» вимог ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», п.32 Правил, а також п. 1.4, п. 2.2.1 Методики, а тому оскаржувані приписи до акту перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 17.01.2017 № 011, від 20.01.2017 № 014, від 27.01.2017 № 016 та від 27.01.2017 № 017 є протиправним та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності оскаржуваних приписів.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ПАТ «Облтеплокомуненерго» до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування приписів, підлягає задоволенню повністю оскільки є законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

За таких обставин, судові витрати у розмірі 6400 грн. 00 коп. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області на користь позивача.

Керуючись статтями 94, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати приписи до акту перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 17.01.2017 № 011, від 20.01.2017 № 014, від 27.01.2017 № 016 та від 27.01.2017 № 017.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області () на користь Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» () судові витрати в сумі 6400 грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков