Справа № 204/8273/16-а
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/8273/16-а
Провадження № 2-а/204/78/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря Старостенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Дніпро капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Дніпро капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 липня 2016 року інспектором 6 роти 1 батальйону УПП капралом поліції ОСОБА_3 було складено постанову адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДР № 113672 про порушення, нею - ОСОБА_1, п. 31.4. в) ПДР, а саме, водій керував транспортним засобом у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби та наклав на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Інспектор 6 роти 1 батальйону капрал поліції ОСОБА_4 у своїй постанові від 19 липня 2016 року, яку застосовував до неї, невірно вказав підпункт ПДР, оскільки саме пп.31.4.3. в) Правил дорожнього руху, зазначено порушення, коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. 19 липня 2016 року вона керувала автомобілем, TOYOTA HIGHLANDER державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності, та рухалась по пр. О. Поля (пр. Кірова), в 21-45 год. автомобіль зупинили співробітники поліції попросили пред'явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вона надала вказані документи. Після чого, ОСОБА_3 повідомив, що у автомобіля начебто не горить лампа лівої фари у режимі ближнього світла, вона вийшла з автомобіля щоб самостійно переконатись в цьому. Коли вона подивилася на фару, то фара горіла, про що вона повідомила капралу і виразила свою незгоду з його зауваженням, тому вона вважає, що в її діях не було ознак проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Але незважаючи на це, ОСОБА_3 склав постанову серії ДР №113672 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої руху, яку вона відмовилась підписувати, оскільки була з нею незгодна. В порушення п.5 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, інспектор Повіренний Д.О. копію постанови їй не вручив та не надіслав поштою рекомендованим листом. Отже, вранці 14 грудня 2016 року вона знайшла виклик (повідомлення), до ДВС Чечелівського району на 16 грудня 2016 року з 12- 15 години, прикріплений до дверей її квартири. 16 грудня 2016 року у ДВС вона отримала світлокопію вищевказаної постанови, про що проставила підпис. З світлокопії постанови, вбачається, що копія постанови їй не вручалась та рекомендованим листом з вихідним номером не надсилалась. Вважає постанову незаконною і необґрунтованою, оскільки інспектор Повіренний Д.О. не дотримався норм ст. 251 КУпАП та не забезпечив доказами вказану постанову, а саме, світлокопію постанови, яку їй надали в ДВС не містить фотофіксації ДМ4413 та не засвідчена показами свідків. Враховуючи наведене, просила поновити строк на оскарження постанови серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху; скасувати постанову адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року та на підставі ст.38 КУпАП закрити справу якою її - ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, в яких посилався на те, що під час патрулювання 19 липня 2016 року відповідачем був помічений автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, номерний знак НОМЕР_2, який порушив вимоги п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. надалі - Правила), а саме, керував транспортним засобом у темну пору доби із вимкненими фарами ближнього світла, а саме, з непрацюючою лівою фарою в м. Дніпропетровську по просп. Кірова, біля буд. № 84. Керуючись ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації Згідно ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як зовнішні світлові прилади, не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. З метою забезпечення безпеки дорожнього руху під час зустрічного роз'їзду транспортних засобів даним пунктом ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів, у яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Кожний має право розраховувати на те, що й інші учасники чітко виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників. За кермом знаходився позивач, ОСОБА_1, яка і передала документи для перевірки інспектору патрульної поліції. При цьому, посилався на ст.10 КАС, ст.ст. 251, 258, 252 КУпАП, зазначив, що відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 121 КУпАП, а саме, керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог ПДР, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340,00 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 113672 від 19.07.2016 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 року № 1395. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався ПДР, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Вважає, що постанова винесена згідно ст. 258 КУпАП, ст. 33 КУпАП, встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. У зв'язку з тим, що адміністративний позов з додатками отриманий 28.02.2017 року, пройшло більше семи місяців з дня скоєння правопорушення та написання відповідачем відповідної постанови. По суті ці обставини позбавили відповідача можливості підготуватися до судового засідання у повній мірі та унеможливило надання такого важливого доказу по справі, як відеозапис з дня правопорушення. ОСОБА_1 час у інспектора Повіренного Д. О. працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення. Також відповідач зробив фотознімки правопорушення позивача, про що поставив відповідну відмітку в п. 8 постанови від 19.07.2016 року. Але відеозапису та фотознімків з дня правопорушення не було збережено у зв'язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів у відповідному підрозділі УПП згідно внутрішніх нормативних документів та технічної можливості відео, зафіксовані за допомогою фото-, відеозапису чи кінозйомки, зберігаються в підрозділі в електронному вигляді протягом трьох місяців з дати фіксації порушення. Позивачу ОСОБА_1 було роз'яснено положення ст. 307, 308, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Під час винесення постанови на місці вчинення правопорушення ніяких клопотань та зауважень від позивача не надходило. Вважає, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача ОСОБА_2 також наголошував, що провадження по справі за постановою про адміністративне правопорушення полягає обовязковому закриттю, оскільки спливли строку накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтю 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

У відповідності до ч. 1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих матеріалів, позивач отримала копію оскаржуваної постанови від 19 липня 2016 року про накладення адміністративного стягнення лише 16 грудня 2016 року у Державній виконавчій службі Чечелівського району м. Дніпропетровська. До суду з вказаним позовом позивач звернувся 22 грудня 2016 року і просив визнати причини пропуску поважними і поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку звернення до суду та вважає можливим цей строк поновити.

Також, судом встановлено, що 19 липня 2016 року інспектором роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Дніпро капралом поліції ОСОБА_3 була винесена постанова адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ДР № 113672 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 3).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року, водій ОСОБА_1, 19 липня 2016 року о 21 год.45 хв. в м. Дніпропетровську, вул.Кірова, б.84, керувала транспортним засобом TOYOTA HIGHLANDER номерний знак НОМЕР_1, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушила п.31.4 в ПДР України (а.с.3).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесеної постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не направив копію оскаржуваної постанови на адресу позивача, яка відмовилася підписувати та отримувати копію постанови під час її винесення.

Щодо позовних вимог про скасування постанови серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року слід зазначити наступне.

Позивач в судовому засіданні заперечувала, що вона вчинила 19 липня 2016 року інкриміноване їй адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП та порушила вимоги п.31.4.в правил дорожнього руху України. 19 липня 2016 року вона керувала вищевказаним автомобілем, автомобіль зупинили співробітники поліції попросили пред'явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вона надала вказані документи. Після чого, інспектор Повіренний Д.О. повідомив, що у автомобіля начебто не горить лампа лівої фари у режимі ближнього світла, вона вийшла з автомобіля щоб самостійно переконатись в цьому. Коли вона подивилася на фару, то фара горіла, про що вона повідомила інспектору і виразила свою незгоду з його зауваженням. Однак, відповідач виніс оскаржувану постанову та притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.31.4 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла - п.31.4.3. в).

Згідно наданих відповідачем письмових пояснень останній зазначив, що 19 липня 2017 року ним був помічений автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, номерний знак НОМЕР_2, який порушив вимоги п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху, а саме, водій керував транспортним засобом у темну пору доби із вимкненими фарами ближнього світла, а саме, з непрацюючою лівою фарою.

Згідно оскаржуваної постанови в ній міститься запис про те, що до неї додається фото-фіксація з ДМ 4413, однак доказів, які б підтверджували факт керування позивачем транспортним засобом в темну пору добу з неробочою лівою фарою в режимі ближнього світла, суду відповідачем надано не було.

Доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що він не порушував ПДР, відповідачем суду не надано, хоча в даній категорії справ обовязок доводити правомірність прийнятого рішення та наявність обставин, які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладено саме на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому позовні вимоги в частині скасування постанови серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року слід задовольнити, та скасувати оскаржувану постанову.

Водночас, щодо вимог позивача та його представника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд зауважує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Статтею 221 Глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня ст.121 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є наслідком закриття провадження у цій частині вимог у відповідності до п.1.ч.1.ст.157 КАС України.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 121, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 99, 100, 102, 157, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Дніпро капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з позовом до інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Дніпро капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року.

Постанову адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ДР № 113672 від 19 липня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП скасувати.

Провадження у справі в частині вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Д.Л. Черкез