Справа № 809/249/17
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. Справа № 809/249/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Кишинського М.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3 відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області,

до відповідача: Управління Держпраці в Івано-Франківській області,

про визнання незаконною та скасування постанови №09-01-021/41 від 26.01.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови №09-01-021/41 від 26.01.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем винесено постанову №09-01-021/41 від 26.01.2017 року від 26.01.2017 року про накладення штрафу за правопорушення вимог трудового законодавства незаконно та необґрунтовано, а тому просять її скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав наведених в письмовому запереченні. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтований, а тому він не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до наказу Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 03.01.2017 року №6-Д та направлення на проведення перевірки від 03.01.2017 року №04-13/15-10/21 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Івано-Франківській області проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача.

За результатами перевірки, Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області за фактичною адресою відповідача ОСОБА_3 відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області: вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №09-01-0027/4 (а.с.9-20).

Під час перевірки виявлено порушення, а саме: абзацу 5 пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок №58, тобто встановлено, що книга обліку руху трудових книжок позивача не пронумерована, не прошнурована та не скріплена підписом керівника підприємства і печаткою; ст.ст. 116, 47 КЗпПУ при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать їм в день звільнення не проводиться. Так завідувача сектору інформаційного забезпечення ОСОБА_4 звільнено з роботи 07.09.2016 року, однак повний розрахунок з нею проведено не в день звільнення, а 09.09.2016 року та 29.11.2016 року; п. 4б постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 при перерахунку компенсації за невикористану відпустку завідувачу сектору інформаційного забезпечення ОСОБА_4 бухгалтерією регіонального відділення у вересні виплачена сума склала 8121,27 грн., а в листопаді донараховано та виплачено ще 867,62 грн.; ч.2 статті 30 ЗУ "Про оплату праці" в табелях обліку робочого часу працівників регіонального відділення з червня 2016 року по грудень 2016 року відображені відпрацьовані працівниками години, в зв`язку з чим неможливо встановити кількість відпрацьованих годин працівниками установи за місяць чим порушено вимоги вказаної статті. Табелі обліку робочого часу не ведуть відповідно до вимог Наказу державного комітету статистики України від 05.12.2008 року №489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці", не відповідають затвердженій типовій формі первинної облікової документації підприємств та не відображають обов`язкові показники необхідні для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Відповідачем 06.01.2017 року винесено припис №09-01-0027/4-4, яким приписано усунути виявлені порушення та дотримуватися вимог частини другої ст. 30 ЗУ "Про оплату праці", усунути виявлені порушення та дотримуватися вимог ст.ст.116,47 КЗпП України, усунути виявлені порушення та дотримуватися вимог абзацу п`ятого пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, дотримуватися вимог п. 4б постанови КМ України від 08.02.1995 року №100.

За результатами розгляду справи заступник керівника Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесла постанову про накладення штрафу на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області №09-01-0027/41 (а.с.8). Дані постанови були складені у двох примірниках, один з яких залишився в Управлінні Держпраці, а другий - в ОСОБА_3 відділенні Фонду державного майна України по Івано-Франківській області.

Не погоджуючись із винесеною постановою позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відповідно до абзацу 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 30 Закону України Про оплату праці роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Управління Держпраці в Івано-Франківській області у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, зареєстрованими у встановленому порядку, Положенням про Державну службу України з питань праці, наказами та дорученнями Голови Державної служби України з питань праці.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України визначено, що нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, - незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 35 Закону України "Про оплату праці" визначено, що контроль за додержанням законодавства про оплату праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізовує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Зазначені державні органи мають право одержувати від суб'єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами.

Статтею 27 Закону України Про відпустки зазначено, що нагляд за додержанням законодавства про відпустки здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Повноваження, права та обов'язки державних інспекторів праці Державної служби України з питань праці та її територіальних органів визначені, крім загальних законів, Кодексом України про адміністративні правопорушення та конвенціями Міжнародної організації праці (далі - МОП), ратифікованих законами України „Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81, 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" від 08.09.04 року № 1985-ІV та „Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві" від 08.09.04 року № 1986-ІV.

Статтею 15 Закону України "Про міжнародні договори України" встановлено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Для держав-членів МОП конвенції Міжнародної організації праці є обов'язковими у разі їх ратифікації. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 8-1 КЗпП України передбачається пріоритет норм міжнародних договорів і угод перед актами внутрішнього законодавства України.

Статтею 12 Конвенції міжнародної організації праці № 81 зазначено, що інспектори праці мають право:

а) безперешкодного проходу без попереднього повідомлення у будь-яку годину доби на будь-яке підприємство, яке підпадає під контроль інспекції;

б) входити вдень у всі будинки, що їх вони мають достатні підстави вважати за такі, що підпадають під контроль інспекції;

с) здійснювати будь-які перевірки, контроль розслідування, котрі вони можуть вважати потрібними, щоб упевнитися в тому, що законодавчі положення ефективно виконуються, і зокрема вимагати ознайомлення з будь-якими книгами, реєстрами або документами, ведення яких приписано законодавством, з питань умов праці, з метою їхньої відповідності до законодавчих положень і зняття з них копії або витягів з окремих місць, тощо.

Відповідно до статті 16 Конвенції №81 контрольні заходи проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних положень законодавства.

Статтею 18 Конвенції МОП № 81 зазначено, що національним законодавством передбачаються та ефективно застосовуються відповідні санкції за порушення законодавчих положень, застосування яких підлягає контролю з боку інспекторів праці, та за протидію інспекторам праці під час здійснення їхніх обов'язків.

Згідно Положення про Управління Держпраці в Івано-Франківській області одним з основних завдань Управління є здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 та 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 (далі Порядок №390) Право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обовязків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У відповідності до приписів частини 1 статті 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, підставами для здійснення позапланових заходів є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоровю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Частиною 6 статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності передбачено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Відповідно до статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обовязків, передбачених законами України "Про військовий обовязок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою КМУ № 509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок).

Відповідно до Порядку штрафи накладаються на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та (або) зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу. Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Судом встановлено, що на підставі встановлених порушень відповідачем щодо позивача застосовано штрафні санкції, що передбачені абзацом 8 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Слід відмітити, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріплених частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручання у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень. Зі змісту Рекомендацій № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 361 - й нараді заступників міністрів, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування постанов №№09-01-021/305, 09-01-021/306 від 17.11.2016 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував доводи позивача в цілому.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Отже, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 04.04.2017 року.