Справа № 826/25065/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 березня 2017 року № 826/25065/15

Окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві адміністрації в особі Начальника ОСОБА_2, третя особа: Начальник відділу з фінансово - економічної роботи Управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 до Управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві адміністрації в особі Начальника ОСОБА_2, третя особа: Начальник відділу з фінансово - економічної роботи Управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ Управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.06.2015 року №44-к;

- поновити на роботі на посаді провідного спеціаліста Управління охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації із внесенням відповідного запису до трудової книжки;

- стягнути з Відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2015 року по день винесення судового рішення, виходячи із середньоденного заробітку, що складає 244,90 грн.

- стягнути з Відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

В обґрунтування позову зазначила, 17 квітня 2007 року відповідно до наказу №23-к начальника Управління охорони здоров'я позивач була призначена на посаду спеціаліста 1 категорії Управління охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, як така, що пройшла за конкурсом, з присвоєнням 14 рангу державного службовця.

31.01.2011 року Позивач була звільнена з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Управлінні охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації та 01.02.2011 року призначена на посаду провідного спеціаліста.

За час роботи, як зазначено у позові, Позивач була нагороджена до Дня медичного працівника грамотою та подякою Голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації.

Також, позивач вказує, що вона має середню спеціальну медичну та дві вищі освіти.

30.06.2015 року позивач звільнена з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, з огляду на наступне:

28 квітня 2015 року відповідачем було вручено позивачу персональне повідомлення, де було зазначено, що посаду, яку займає позивач, можливо буде скорочено.

16.06.2015 року Позивачу було запропоновано переведення до іншого структурного підрозділу, а саме до управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації без визначення посади на підставі листа В.о. начальника управління праці та соціального захисту населення про виклик на проходження стажування ОСОБА_1, хоча, як зазначає Позивач, вона до управління праці та соціального захисту населення не зверталася, заяви про надання дозволу на проходження стажування або прийняття на роботу не подавала.

Як вказано у позові, Позивач вважає, що такими діями Відповідачем було порушено норми ст.. 49-2 КЗпП України, оскільки їй було запропоновано стажування, а не посаду за 2 тижні до вивільнення, а не за 2 місяці та в іншій установі.

Також, на думку позивача, Відповідачем не було прийнято до уваги при вивільненні положення ст.. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Стаж роботи позивача в управлінні охорони здоров'я на момент вивільнення складає повних 8 років, що, як вказує Позивач, є більш тривалим, ніж у більшості працівників даної установи і дає переважне право на залишенні на роботі.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до розподілу посадових обов'язків вона здійснювала діяльність в сфері опіки та піклування недієздатних і обмежено дієздатних осіб, також певний проміжок часу виконувала роботу безпосередньо у медичній сфері. На лікарняних листах перебувала декілька днів на рік, свої посадові обов'язки виконувала сумлінно, продуктивно та своєчасно, проходила успішно атестацію та щорічну оцінку виконання державним службовцем своїх посадових обов'язків, тому позивач вважає, що її рівень кваліфікації та продуктивності праці достатньо високий, а наказ Відповідача про її звільнення - незаконний.

Також, позивач вказує на те, що у зв'язку з тим, що наказ про її звільнення є незаконним та підлягає скасуванню, з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2015 року по день винесення судового рішення, виходячи із середнього денного заробітку, що складає 244,90 грн.

Після звільнення, як вказує позивач, 06.07.2015 року вона звернулася до начальника Управління ОСОБА_2 з проханням надати довідку про розмір заробітної плати для постановки на облік у Центрі зайнятості населення Подільського району м. Києва, яка не була готова.

ОСОБА_2, як зазначено у позові,був налаштований дуже агресивно і вимагав, щоб позивач надала в електронному вигляді свої напрацьовані проекти заяв до суду, відповідей на звернення громадян та інше, позивач відмовилася надавати, після чого отримала публічне приниження, в присутності інших працівників ОСОБА_2 заявив, що направить листи до всіх районних адміністрацій м. Києва з негативною характеристикою на позивача, як державного службовця, з проханням не приймати на роботу та, використовуючи своє службове становище, позбавить позивача квартири, яку остання будує за пільговою програмою для медичних працівників « 50 на 50»; погрожував, що прикладе максимум зусиль і «зітре позивача з обличчя землі» тощо.

З цього приводу позивач була пригнічена, знищена, занурена у негативні переживання, оскільки вона не тільки втратила улюблену роботу, а й була піддана, як вона зазначає у позові, публічному приниженню своєї ділової репутації та честі, внаслідок чого її емоційний стан становив загрозу її здоров'ю та ризик розвитку посттравматичного стресового розладу, зокрема депресії, тому вважає, що Відповідачем їй була спричинена моральна шкода, яку Позивач оцінює у 20 000,00 грн.

Просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Під час розгляду справи позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені позовній заяві.

Представник відповідача під час розгляду справи позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову.

Третя особа до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні за згодою позивача, представника відповідача ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Статтею 5 того ж Закону передбачено, що склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.

Типове положення про структурні підрозділи місцевої державної адміністрації та рекомендаційний перелік її структурних підрозділів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У судовому засіданні встановлено, що наказом №23-к від 17.04.2007 року ОСОБА_1 (в подальшому змінила прізвище на «ОСОБА_1» на підставі свідоцтва про шлюб) призначена на посаду спеціаліста І категорії управління охорони здоров'я Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, як така, що пройшла за конкурсом з присвоєнням 14 рангу державного службовця.

31 січня 2011 року на підставі наказу №8-к ОСОБА_1 звільнена з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в управлінні охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації п. 5 ст. 36 КЗпПУ.

01.02.2011 року ОСОБА_1 призначена на посаду провідного спеціаліста Управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в порядку переведення з управління охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України. (Наказ №14-к від 01.02.2011 року).

У судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.07.2014 року № 383 «Про затвердження структури, чисельності керівництва та структурних підрозділів Подільської районної в місті Києві державної адміністрації» було затверджено чисельність керівництва та структурних підрозділів, згідно з якою станом на 01.07.2014 року кількість посад в Управлінні охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації складала 9 одиниць.

Як вбачається з наданої суду копії Розпорядження від 23.01.2015 року №30-к «Про внесення змін до штатного розпису Подільської районної у місті Києві державної адміністрації» вирішено скоротити з 01 квітня 2015 року чисельність управління охорони здоров'я та затвердити граничну чисельність управління - 7 штатних одиниць.

Наказом від 26.01.2015 року №7-к Управління охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації «Про внесення змін до структури штатного розкладу управління» на виконання п. 2.1 та п. 7 розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.01.2015 року № 30-к «Про внесення змін до штатного розписку Подільської районної в місті Києві державної адміністрації», п. 15 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року скорочено штатну чисельність управління з 01.04.2015 року та затверджено граничну чисельність працюючих у кількості - 7 штатних одиниць.

Відповідно до розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.03.2015 року № 205 «Про затвердження структури, чисельності керівництва та структурних підрозділів Подільської районної в місті Києві державної адміністрації» було, у тому числі, затверджено з 1 липня 2015 року чисельність посад Управління охорони здоров'я у кількості 7 одиниць.

У відповідності до Наказу Управління охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.03.2015 року № 24-к «Про внесення змін до наказу управління охорони здоров'я Подільської районної в .м Києві державної адміністрації від 26.01.2015 року №7-к», внесено зміни до Наказу від 26.01.2015 року № 7-к в частині термінів виконання та скорочено штатну чисельність управління з 01.07.2015 року та затверджено граничну чисельність працюючих у кількості у кількості 7 штатних одиниць, а також наказано провести відповідні організаційно - правові заходи, в тому числі попередити усіх працівників про можливе вивільнення з посад у зв'язку із скороченням на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України до 30.04.2015 року.

Згідно з п. 2.1. розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.04.2015 року № 262 «Про внесення змін до штатного розпису, структури та чисельності Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та її самостійних структурних підрозділів», з 01 липня 2015 року вирішено скоротити чисельність управління охорони здоров'я на дві штатні одиниці та затвердити граничну чисельність управління - 7 штатних одиниць.

Таким чином, штатна чисельність Управління охорони здоров`я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації скорочена з 9 до 7 посадових одиниць.

Як вбачається з наданої суду копії персонального попередження провідному спеціалісту ОСОБА_1, останню повідомлено про те, що те, що в управлінні охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації відбудеться скорочення штату працівників з 01.07.2015 року, внаслідок проведення якого, посаду, яку займає Позивач, можливо буде скорочено. Персональне попередження одержано Позивачем 28.04.2015 року, про що свідчить її підпис у відповідній графі попередження.

У відповідності до наданої суду копії Протоколу колективних зборів управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.06.2015 року, затвердженого Начальником управління, вирішено:

«Враховуючи дію розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 №121, з метою забезпечення виконання розпоряджень Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 30-к від 23.01.2015 року; №108-к від 31.03.2015 року та №205 від 25.03.2015 року та оптимізації подальшого виконання повноважень, покладених на управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації скоротити 2 посади, а саме: - вакантну посаду заступника начальника управління; - посаду провідного спеціаліста з опіки та піклування.

Звернутись до Т.в.о. Голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з клопотанням здійснити передачу функцій опіки та піклування до управління праці та соціального захисту Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, запропонувавши провідному спеціалісту ОСОБА_1 переведення на відповідну посаду в управління праці та соціального захисту, попередньо узгодивши пропозицію з керівником зазначеного управління Бернадською С.Б»

Згідно з копією службової записки на ім'я Т.в.о Голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від імені начальника управління охорони здоров'я ОСОБА_2, останнім було запропоновано у зв'язку із скороченням посади провідного спеціаліста з опіки та піклування з 01 липня 2015 року, відсутністю в структурі управління посади спеціаліста з юридичних питань та враховуючи досвід роботи управлінь галузі «Охорона здоров'я» інших районів міста Києва здійснити передачу функцій опіки та піклування до управління праці та соціального захисту Подільської районної в .м Києві державної адміністрації.

15 червня 2015 року В.о. Начальника Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в .м Києві державної адміністрації звернувся до Начальника Управління охорони здоров'я Подільської районної в .м києві державної адміністрації листом №2596 з проханням з 17 червня 2015 року направити на проходження стажування для подальшої роботи в управлінні праці та соціального захисту Подільської районної в м. Києві державної адміністрації зі збереженням функціональних обов'язків провідного спеціаліста управління охорони здоров'я ОСОБА_1.

Листом від 16 червня 2015 року Позивачу запропоновано в порядку переведення посада в управлінні праці та соціального захисту Подільської районної в .м Києві державної адміністрації зі збереженням її функціональних обов'язків, однак з запропонованою посадою ОСОБА_1 не погодилася, про що свідчить її підпис у відповідній графі.

Функціональні обов'язки ОСОБА_1 встановлені посадовою інструкцією провідного спеціаліста з опіки та піклування Управління охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, затвердженої Начальником управління 10.01.2013 року, з якою була ознайомлена ОСОБА_1, про що свідчить її підпис у відповідній графі, копія якої залучена до матеріалів справи.

Як вбачається з наданої суду копії Наказу В.о. Начальника управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.06.2015 року №44-к «Про звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників», відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, на виконання розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.04.2015 року №262 «Про внесення змін до штатного розпису, структури та чисельності Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та її самостійних структурних підрозділів» та розпорядження від 25.03.2015 року №205 «Про затвердження структури, чисельності керівництва та структурних підрозділів Подільської районної в місті Києві державної адміністрації», наказу управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.01.2015 року №7-к «Про внесення змін до структури штатного розкладу управління», із змінами, внесеними наказом від 30.03.2015 року №24-к - ОСОБА_1, провідного спеціаліста Управління охорони здоров'я Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, звільнено 30 червня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: Заява ОСОБА_1 про відмову від переведення на іншу роботу.

Згідно Штатного розпису Управління охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації станом на 01 липня 2015 року, погодженого Начальником Фінансового управління Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Т.в.о. Начальника державної адміністрації затверджено штат у кількості 7 штатних одиниць, а саме: Начальник управління; Відділ з медичної та організаційної роботи: заступник начальника - начальник відділу, головний спеціаліст - 2 штатні одиниці; Відділ з фінансово - економічної роботи: начальник відділу, головний спеціаліст - 2 штатні одиниці.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з займаної за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності Управління охорони здоров'я Подільської районної в м. Києві державної адміністрації відбулося з дотриманням з боку Відповідача вимог діючого законодавства України та без порушення конституційного права на працю позивача.

У судовому засіданні було встановлено, що на момент вивільнення позивача з займаної посади провідного спеціаліста Управління, вакантні посади в Управлінні охорони здоров'я, які відповідно до своєї кваліфікації могла обіймати ОСОБА_1 були відсутні, тому їй була надана пропозиція зайняття посади в управлінні захисту та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації зі збереженням її функціональних обов`язків, тобто запропонована посада, фактично не змінювала діючі умови праці.

Крім того, у судовому засіданні було доведено відповідачем, що скорочення чисельності штату працівників управління, у якому працювала позивач відбулося з дотримання вимог діючого законодавства України, що підтверджується дослідженими під час розгляду справи штатними розписами Управління.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача в обґрунтування своїх доводів щодо порушення порядку вивільнення з боку відповідача в частині вручення їй пропозиції щодо наявних вакантних посад в Управлінні праці та соціального захисту населення у червні 2015 року є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства України, оскільки порядок вивільнення з державної служби, як встановлено у судовому засіданні, Відповідачем було дотримано у повному обсязі, на момент попередження про вивільнення ОСОБА_1 вакантних посад у цьому органі не було, після появи посад, позивач була проінформована про це, але відмовилася від пропозиції, про що свідчить її особистий підпис у відповідній графі «пропозицій».

Також, суд критично ставиться до доводів позивача в обґрунтування своїх позовних вимог в частині працевлаштування інших працівників Управління охорони здоров'я, оскільки правовідносини між Відповідачем та іншими працівниками Управління жодним чином не стосуються спірних правовідносин. Крім того, Відповідачем були надані, а судом дослідженні інформаційні довідки, які підтверджують нижчу продуктивність праці Позивача, порівняно з іншими працівниками Відповідача, а також наявність порушень у веденні справ, що стосуються опіки та піклування.

Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 01.07.2015 року по день ухвалення судового рішення, суд вважає необхідним відмовити у їх задоволенні, у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно зі ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Оскільки під час розгляду даної адміністративної справи позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів факту порушення її законних прав з боку Відповідача, а посилання на те, що під час бесіди з Начальником Управління охорони здоров`я вже після звільнення позивача з займаної посади їй було спричинено моральні страждання, судом взагалі не приймаються до уваги, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 1 ст. 51 КАС України Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під час судового засідання 19.01.2016 року, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України, судом було ухвалено продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Тобто, у судовому засіданні, яке відбулося 19.01.2016 року до початку розгляду справи по суті Позивач не змінювала предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви та підтримала заявлені нею первісні позовні вимоги.

05 вересня 2016 року на адресу суду надійшла письмова заява ОСОБА_1 про зміну позовних вимог, відповідно до якої остання просила визнати незаконним та скасувати наказ від 30.06.2015 року № 44-к; зобов'язати відповідача змінити дату та формулювання причин звільнення, а саме звільнити її 15.08.2016 року за власним бажанням відповідно до ст.. 38 КЗпП України із внесенням відповідного запису до трудової книжки, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2015 року по 15.08.2016 року включно, виходячи із середньоденного заробітку, що складає 244,90 грн та всі належні їй виплати та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Суд, не приймає до уваги вказану письмову заяву ОСОБА_1 про зміну позовних вимог та не розглядає змінені позовні вимоги по суті, оскільки вказана заява була подана позивачем після початку судового розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.. 94 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення суми судового збору у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 122,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур