Справа № 206/6988/16-а
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/6988/16-а
Провадження № 2-а/206/7/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2017року

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого- судді: Зайченко С.В., при секретареві: Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про зобов'язання поновити виплату пенсії , -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити ОСОБА_1 з 01.11.2016 року виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, як не працюючому пенсіонеру з додатковою пенсією, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 3 категорії та надбавкою, як дитині війни, передбаченими чинним пенсійним законодавством України та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити ОСОБА_2 з 01.11.2016 року виплату пенсії за віком, як не працюючому пенсіонеру з надбавкою, як дитині війни, передбаченими чинним пенсійним законодавством України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до серпня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з додатковою пенсією, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 3 категорії та надбавкою, як дитині війни. ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком з надбавкою як дитині війни, надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсій припинено. 08.08.2016 року позивачі особисто звернулися до відповідача із заявами про поновлення виплати пенсій з дати припинення - 01.06.2016 року, з врахуванням виплачених пенсій за 6 місяців наперед по 31.10.2016 року включно. Управління пенсійного фонду виплату пенсій не поновило. Ластами повідомлено, що особа, яка звертається за пенсією повинна пред'явити паспорт, що засвідчує її місце проживання (реєстрацію). Вважає такі дії відповідача порушують права позивачів на пенсійне забезпечення.

Представник позивачів в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу в його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що позивачами не дотриманий порядок звернення за поновлення виплати пенсії. Так вони повинні були особисто звернутися до пенсійного фонду та надати документ, що засвідчує особу та її місце проживання.

Заслухав доводи представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами досліджених пенсійних справ, що позивачі до виїзду на постійне місце проживання в Ізраїль проживали в Україні та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, з додатковою пенсією, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 3 категорії та надбавкою, як дитині війни, а ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком, з надбавкою, як дитині війни.

У зв'язку з виїздом за кордон позивачам було проведено виплату пенсії за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання, тобто по 31.10.2016 року включно. Виплата пенсій позивачам припинена з 01 червня 2016 року.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 є громадянами України, що підтверджується копіями закордонних паспортів .

У відповідь на звернення позивачів від 08 серпня 2016 р. про поновлення виплати пенсій, відповідачем листами від 17 серпня 2016 р. відмовлено їм в цьому, у зв'язку з тим, що відповідно до п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації). Зазначив, що згідно з п. 22 Порядку документ, що засвідчує місце проживання особи, є: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне місце проживання (реєстрації). В листах також зазначено, що на даний час управління позбавлено можливості здійснити поновлення виплати пенсії в Україні, як особам, які виїхала на постійне місце проживання за межі України, оскільки під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо передбачено міжнародним договром України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Виходячи із правової та соціальної природи пенсії право громадянина на отримання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон визначено особливий порядок виплати пенсій, який визначено у статтях 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародні договори між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалися.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення ст. 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону № 1058-ІV з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв'язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, або переведення з одного виду пенсії на інший, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, що встановлений статтею 46 Конституції України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, слід враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачі, хоч і проживають постійно за кордоном, однак є громадянами України, а тому мають такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відповідно до п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником (тобто опікуном).

Відповідно до п.2.9 вищезазначеного Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Як було встановлено судом, позивачі особисто двічі 08.07.2016 року та 08.08.2016 року зверталися з заявами про поновлення виплат пенсій та надавали довідки комунального підприємства стосовно місця проживання (реєстрації), що вбачається з листів відповідача (а.с.4,5).

Однак, виплата пенсій позивачів так поновлена не була.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі відмовило позивачам у поновленні пенсії фактично з надуманих підстав, а тому вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити .

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити ОСОБА_1 з 01.11.2016 року виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, як не працюючому пенсіонеру з додатковою пенсією, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 3 категорії та надбавкою, як дитині війни, передбаченими чинним пенсійним законодавством України.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити ОСОБА_2 з 01.11.2016 року виплату пенсії за віком, як не працюючому пенсіонеру з надбавкою, як дитині війни, передбаченими чинним пенсійним законодавством України.

Стягнути Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на користьОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С.В. Зайченко