Справа № 579/2049/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 р.Справа № 579/2049/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 06.02.2017р. по справі № 579/2049/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Кролевецького районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області (далі по тексту - відповідач, УПФ України в Кролевецькому районі Сумської області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області від 24.11.2016 року №53 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, як працівнику освіти;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, з часу звернення за її призначенням - з 17 листопада 2016 року.

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 06.02.2017 року по справі № 579/2049/16-а позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано в частині рішення №53 від 24 листопада 2016 року управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 17 листопада 2016 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі - управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 06.02.2017 року по справі № 579/2049/16-а та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що періоди роботи ОСОБА_1 в якості психолога з 01.09.1995 року по 30.06.1996 року та з 01.09.2006 року по 02.10.2011 року в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Реутинський професійний аграрний ліцей» не можуть бути зараховані до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки посаду психолога не передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його позовні вимоги - задоволенню.

Позивач правом подати до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу не скористався та у надісланому клопотанні просив розгляд справи провести без його участі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 15 серпня 1990 року по 14 серпня 1991 року працював вчителем фізичної культури Кошарівської середньої школи, з 15 серпня 1991 року по 15 серпня 1992 року - вчителем фізичної культури Чорноплатівської середньої школи, з 16 серпня 1992 року по 31 серпня 1995 року - заступником директора з навчально-виховної роботи Реутинського середнього професійно-технічного училища №32, з 01 вересня 1995 року по 30 червня 1996 року - психологом в Реутинському середньому професійно-технічному училищі №32, з 01 липня 1996 року по 31 серпня 2006 року - заступником директора з навчально-виховної роботи Реутинського аграрного ліцею, з 01 вересня 2006 року по 02 жовтня 2011 року - психологом в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Реутинський професійний аграрний ліцей», з 03 жовтня 2011 року по 02 вересня 2012 року - соціальним педагогом в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Реутинський професійний аграрний ліцей», з 03 вересня 2012 року по 16 листопада 2016 року - заступником директора з навчально-виховної роботи в державному професійно-технічному навчальному закладі «Реутинський професійний аграрний ліцей», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 9-11)

З трудової книжки та Акту перевірки достовірності (обґрунтованості) поданих відомостей для призначення (перерахунку) пенсії Державним професійно-технічним навчальним закладом «Реутинський професійний аграрний ліцей» від 29.12.2016 року №220 вбачається, що Реутинське середнє професійно-технічне училище №32 перейменовано на професійно-технічне училище №32 с.Реутинці (наказ від 20.09.1994 року №97), професійно-технічне училище №32 с.Реутинці реорганізовано в Реутинський професійний аграрний ліцей з 01.07.2003 року (наказ МОНУ від 12.06.2003 року №368, наказ МОНУ від 24.06.2003 року № 302); Реутинський професійний аграрний ліцей перейменовано в Державний професійно-технічний навчальний заклад «Реутинський професійний аграрний ліцей» з 01.09.2008 року (наказ МОНУ від 26.02.2008 року №131, наказ УОН Сумської облдержадміністрації від 12.03.2008 року №167). (а.с.31-33)

17 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ України в Кролевецькому районі Сумської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням УПФ України в Кролевецькому районі Сумської області №53 від 24 листопада 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років та зазначено, що розділом першим «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 4 листопада 1993 року № 909 у редакції, чинній з 2 жовтня 2002 року, правом на пенсію за вислугу років користуються особи, які працюють зокрема у професійно-технічних навчальних закладах на посадах практичних психологів. Посада психолог вказаним переліком не передбачена, а отже, період роботи психологом з 01.09.1995 року по 30.06.1996 року та з 01.09.2006 року по 02.10.2011 року в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Реутинський професійний аграрний ліцей» (далі ДПТНЗ «Реутинський професійний аграрний ліцей) не зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом УПФ України в Кролевецькому районі Сумської області від 01.12.2016 року № 6567/03-89 ОСОБА_1 повідомлено про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись з діями УПФ України в Кролевецькому районі Сумської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи на посаді психолога з 01.09.1995 року по 30.06.1996 року та з 01.09.2006 року по 02.10.2011 року в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Реутинський професійний аграрний ліцей» (далі ДПТНЗ «Реутинський професійний аграрний ліцей) мають бути зараховані до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, а відтак позивач має право на призначення пенсії у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно з п.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно зі ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти.

Згідно з п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на листопад 2016 року - не менше 26 років.

Згідно вказаного Закону скористатись пільговим віком на пенсію можуть ті працівники освіти, що мають необхідний стаж роботи на посадах в установах, організаціях, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 "Про Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", тобто умовою для зарахування до спеціального стажу роботи періодів роботи працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідних посадах та у закладах, віднесених до Переліку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зараховано періоди психологом з 01.09.1995 року по 30.06.1996 року та з 01.09.2006 року по 02.10.2011 року в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Реутинський професійний аграрний ліцей».

Згідно зі ст.21 Закону України «Про освіту», у системі освіти діє державна психологічна служба. Психологічне забезпечення навчально-виховного процесу в навчальних закладах здійснюють практичні психологи. За своїм статусом практичні психологи належать до педагогічних працівників.

Згідно з розділом першим «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 4 листопада 1993 року № 909, до осіб, що мають право на пенсію за вислугу років відносяться серед іншого і практичні психологи.

Листом Міністерства освіти і науки України від 18 травня 2001 року №1/9-193 до відома управлінь освіти і науки доведено, що до затвердження «Положення про психологічну службу в системі освіти України» (Наказ МОУ від 01.07.1993 року №230) посада «практичний психолог» мала назву «психолог». У зв'язку з тим, що посадові обов'язки «психолога» - «практичного психолога» навчальних закладів і установ не змінювались, запис у трудовій книжці «психолог» є підставою для зарахування до стажу педагогічної роботи практичного психолога, для виплати надбавки за вислугу років і допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки (а.с. 12).

За змістом листа Міністерства освіти і науки України від 18 травня 2001 року № 1/9-193, посадові обов'язки «психолога» та «практичного психолога» навчальних закладів не змінювались, що дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 в період роботи на посаді психолога в ДПТНЗ «Реутинський ПАЛ» виконував функції та обов'язки практичного психолога.

Відповідачем по справі не заперечується, що ДПТНЗ «Реутинський професійний аграрний ліцей» є навчальним закладом .

Згідно з наказом директора ДПТНЗ «Реутинський професійний аграрний ліцей» від 4 квітня 2016 року №17-к/тр, вважати запис у трудовій книжці (або інших документах, що відповідно до законодавства України підтверджують стаж роботи) «психолог» підставою для зарахування стажу до стажу педагогічної роботи практичного психолога, для виплати надбавки за вислугу років і допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки. (а.с.13)

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що посада психолога не передбачена розділом першим «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 4 листопада 1993 року № 909.

Отже, враховуючи, що посадові обов'язки «психолога» - «практичного психолога» навчальних закладів і установ освіти не змінювались, фактично посадові обов'язки, які виконував позивач на посаді психолога є ідентичними посадовим обов'язкам практичного психолога, колегія суддів вважає, що періоди роботи ОСОБА_1 на посаді психолога з 01.09.1995 року по 30.06.1996 року та з 01.09.2006 року по 02.10.2011 року в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Реутинський професійний аграрний ліцей», що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1, мають бути до стажу педагогічної роботи практичного психолога.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Слід зазначити, що відповідачем не оспорюється наявність стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до 1 вересня 1995 року та після 30 червня 1996 року, а також до 1 вересня 2006 року та після 2 жовтня 2011 року.

Судовим розглядом встановлено, що сукупний стаж роботи ОСОБА_1 на посадах в галузі освіти, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" складає понад 26 років (а.с. 9-11)

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності своїх дій (бездіяльності) у спірних відносинах, що свідчить про необґрунтованість останніх, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області від 24.11.2016 року №53 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, як працівнику освіти та зобов'язання призначити пенсію є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Враховуючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії 17.11.2016 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відновлення його порушеного права, шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 17.11.2016 року.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Кролевецького районного суду Сумської області від 06.02.2017 року по справі № 579/2049/16-а в частині задоволення позовних вимог відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 06.02.2017р. по справі № 579/2049/16-а в частині задоволення позовних вимог залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 03.04.2017 р.