Справа № 806/556/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м.Житомир справа № 806/556/17

категорія 8.2.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: представника позивача Ніколенко С.І.,

представника відповідача Букрєєва Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області до Державного комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство" про стягнення 595853,36 грн.,

встановив:

Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 24.03.2017, стягнути з Державного комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство" 595853,36 грн. податкової заборгованості з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Житомирська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області зазначала, що Державне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство" має податкову заборгованість перед бюджетом у загальній сумі 595853,36 грн., зокрема: з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини в сумі 2898,40 грн., з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 30570,59 грн., з надходжень від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 2183,16 грн., з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 27724,21 грн., з надходжень від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у воді об'єкти в сумі 9672,24 грн. та з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності в сумі 22804,76 грн. Вказана сума боргу є узгодженою та у добровільному порядку відповідачем не погашена.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях. В обґрунтування заперечень зазначив, що підприємством частково сплачено податковий борг, на підтвердження вказаного надав до суду копії платіжних доручень та виписки по рахунках (а.с.93-114). Крім того, на думку представника відповідача, позовну заяву слід залишити без розгляду у зв'язку із пропуском шестимісячного строку звернення до суду відповідно до частини 2 статті 99 КАС України. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що Державне комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство" зареєстровано як юридична особа та як платник податків і зборів знаходиться на обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції.

Відповідно до пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України).

Згідно зі пп. 14.1.39, 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

В сили приписів пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Судом встановлено, що відповідач має заборгованість перед бюджетом у загальній сумі 595853,36 грн., зокрема: з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини в сумі 2010,00 грн. основного платежу, 511,40 грн. штрафних санкцій, 377,00 пені; з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 28276,11 грн. основного платежу, 1110,46 грн. штрафних санкцій, 1184,02 пені; з надходжень від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 191,57 грн. основного платежу, 789,71 грн. штрафних санкцій, 1201,88 пені; з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 332071,00 основного платежу, 120790,39 грн. штрафних санкцій, 1184,020 пені, з надходжень від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у воді об'єкти в сумі 4349,20 грн. основного платежу, 14199,15 грн. штрафних санкцій, 1123,89 пені та з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності в сумі 21226,00 грн. основного платежу, 196,81 грн. штрафних санкцій, 1381,85 грн. пені.

Вказана заборгованість підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями (а.с.31-34, 55, 67, 80), податковими деклараціями екологічного податку (а.с.13, 26, 76-77, 84-85), податковими деклараціями з рентної плати (а.с.20-25, 42-43, 45-49), податковими деклараціями з податку на додану вартість (а.с.51-54, 56-66, 68-75, 81-83), податковими деклараціями з податку на прибуток підприємств (а.с.78-79) та розрахунками податкових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (а.с.14-18, 37-41).

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання у загальній сумі 595853,36 грн. вважається податковим боргом.

У відповідно до абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем сформовано і виставлено відповідачу податкову вимогу № 1/137 від 04.098.2007 на загальну суму боргу 8912,85 грн., утому числі за основним платежем 8873,14 грн. та пеня в сумі 39,71 грн. Вимога була отримана відповідачем (а.с.86).

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п. 95.1, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Що стосується твердження представника відповідача про часткове погашення податкового боргу, то суд зазначає наступне.

Як вбачається із довідки Житомирської ОДПІ №785/17 від 24.03.2017, ДКП "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство" станом на 24 березня 2017 року має перед бюджетом податкову заборгованість на загальну суму 595853,36 грн.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення, відповідно до яких кошти, які були сплачені Державним підприємством "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство" були зараховані згідно черговості виникнення податкових зобов'язань.

Доказів погашення заборгованості в сумі 595853,36 грн. відповідачем у добровільному порядку суду надано не було.

Щодо посилань відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду відносно заборгованості за період 4-го кварталу 2014 року, 2015 року та 2016 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, податковий орган має право звертатися до суду з позовом про стягнення податкового боргу протягом 1095 днів.

Аналогічна позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 05.07.2011 №945/11/13-11.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, податковий орган просить стягнути податковий борг термін сплати якого починається з 25.11.2014, тоді як позов подано 20.02.2017.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк звернення до суду, а тому відсутні підстави для залишення його без розгляду.

Враховуючи наведене та те, що наявність податкового боргу в сумі 595853,36 грн. підтверджена матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

В силу приписів ч.4 ст.94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство" на користь Державного бюджету України в особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області 595853 (п'ятсот дев'яносто п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят три) грн. 36 коп. заборгованості з рахунків у банку, що обслуговують такого платника податків.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 03 квітня 2017 р.