Справа № 279/5844/16-а
Суддя: Моголівець І. А.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 279/5844/16-а
Номер провадження 2-а/279/48/17 ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"31" березня 2017 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
в складі : головуючого - судді Моголівець І.А.
з секретарем - Аллахвердієвою Ю.С.
з участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Савущик Н.П.
розглянувши в місті Коростені справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростенського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та в якому просив :
-Визнати дії Коростенського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку протиправними;
- Зобов'язати Коростенське об'єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію, здійснити зі зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що в жовтні 2016 року він звернувся до відповідача із заявою за призначенням пенсії відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Право на призначення пенсійних виплат він має так як з 1986 по 1990 рік постійно працював та проживав у м.Коростені. Рішенням комісії відповідача № 32 від 03.11.2016 року відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв'язку з тим, що час проживання та роботи складає 2 роки 11 місяців 22 днів. Підрахунок є не вірним так як цей строк перевищує три роки.
В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав вказаних у позовній заяві. Вважає, що він прожив на території м.Коростеня 3 роки і має право на пенсію. В нього є посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 3 категорії, яке не може бути видане, якщо він не проживав 3 роки.
Представник позивача вважає, що є всі підстави для задоволення позову, позовні вимоги підтверджуються доказами.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, вважає, що позов безпідставний і необґрунтований, час проживання та роботи позивача складає 2 роки 11 місяців 22 днів.
Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку судом встановлено наступне.
26.10.2016 р позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про призначення пенсії за віком.
17.11.2016 р відповідач направив позивачу лист-відповідь на його заяву про відмову в призначенні пенсії відповідно до ст.55 п.2 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з тим, що час проживання та роботи складає 2 роки 11 місяців 22 дні.
Відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони - за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років зменшується пенсійний вік на 3 роки та додатково 1 рік за два роки проживання, роботи але не більше 6 років.
Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення" і цього Закону.
З наданого позивачем паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 слідує, що він з 08.10.1987 року прописаний в АДРЕСА_1, дані про попередні реєстрації (прописки) відсутні (а.с. 7-8, 27).
Аварія на Чорнобильській АЕС сталася 26.04.1986 року.
Місто Коростень відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
Згідно записів трудової книжки позивача, в період з 21.04.1986 року по 21.07.1986 року він перебував на курсах підготовки провідників в Київській технічній школі Південно-західної залізної дороги, тобто вказаний період не підлягає зарахуванню в період роботи чи навчання в зоні гарантованого добровільного відселення.
В період з 07.08.1986 року по 01.01.1987 року позивач був зарахований на роботу провідником пасажирських вагонів в провідницький резерв ст.Житомир.
Вказаний період взятий до заліку відповідачем.
В період з 01.01.1987 року по 10.04.1987 року позивач прийнятий провідником пасажирських вагонів в Коростенську дирекцію по обслуговуванню пасажирів.
Вказаний період взятий до заліку відповідачем.
В період з 08.10.1987 року по 19.11.1987 року позивач проживав в м.Коростені.
Вказаний період взятий до заліку відповідачем.
В період з 20.11.1987 року по 23.01.1990 року позивач працював у вагонній дільниці Київ-пасс П-З залізної дороги. Звільнений по ст.36 п.7 КЗпП, у зв'язку із вступом в силу вироку суду.
Стаття 36 п.7 КЗпП говорить про те, що підставами припинення трудового договору є набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи.
Позивач не надав будь-яких документів про його засудження, та не зміг згадати, яким судом його було засуджено. Пояснив, що дійсно відбував покарання у виді позбавлення волі в м.Києві, та інших містах на Україні.
Вказаний період взятий до заліку відповідачем.
Тобто, позивач працював та проживав в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 07.08.1986 року по 01.01.1987 року, це 4 місяці і 25 днів, потім в період з 01.01.1987 року по 10.04.1987 року, це 3 місяці і 10 днів, потім в період з 08.10.1987 року по 23.01.1990 року, це 2 роки 3 місяці і 17 днів постійного проживання. В останній період позивач одночасно і працював на вказаній території, який співпадає з періодом проживання.
Таким чином, позивач проживав і працював : 4 місяці і 25 днів, 3 місяці і 10 днів, 2 роки 3 місяці і 17 днів, а всього 2 роки 11 місяців та 22 днів.
Вказаний розрахунок співпадає з даними відповідача.
Надана позивачем довідка КВЖРЕП від 1985 року про проживання без реєстрації по АДРЕСА_1 видана за рік до аварії на ЧАЕС, а також не є належним та допустимим доказом проживання у відповідній зоні на період з дня видачі до дня прописки (08.10.1987 року).
Факт отримання посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 3 категорії не може служити беззаперечним фактом проживання в м.Коростені на протязі 3 років, так як час проживання та роботи встановлюється та обраховується за даними паспорта та трудової книжки, архівними документами.
Судом встановлено, що позивач постійно працював та постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення менше необхідних 3-х років, і не має права на зменшення віку для призначення пенсії. Відповідач діяв правомірно і прав позивача не порушував.
Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 11, 17, 18, 69, 71, 72, 86, 158, 160-163, 167, 173-2 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Коростенського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після закінчення апеляційного розгляду справи, якщо її не скасовано.

Суддя Коростенського міськрайонного суду І.А. Моголівець