Справа № 808/3832/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2017 рокусправа № 808/3832/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідачів: - не з'явилися,

третіх осіб:

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (довіреність від 05 вересня 2016 року),

виконавчого комітету Бердянської міської ради, Бердянської районної державної адміністрації - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року з питань забезпечення адміністративного позову

у справі №808/3832/16

за позовом Бердянської міської ради Запорізької області

до державного реєстратора реєстраційного відділу Бердянської районної державної адміністрації Крать Олени Олександрівни, державного реєстратора реєстраційного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради Мирошниченка Романа Юрійовича

треті особи ОСОБА_1, виконавчий комітет Бердянської міської ради, Бердянська районна державна адміністрація

про визнання протиправними дій, скасування рішення та запису,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Бердянська міська рада Запорізької області звернулася у Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до державного реєстратора реєстраційного відділу Бердянської районної державної адміністрації Крать Олени Олександрівни, державного реєстратора реєстраційного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради Мирошниченка Романа Юрійовича, треті особи ОСОБА_1, виконавчий комітет Бердянської міської ради, Бердянська районна державна адміністрація про визнання протиправними дій, скасування рішення та запису.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року задоволено клопотання Бердянської міської ради Запорізької області, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 відчувати майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та вчиняти будь-які дії щодо об'єктів нерухомого майна, розташованих за вказаною адресою, до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Інші, особи які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Бердянська міська рада Запорізької області до суду апеляційної інстанції подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, також просить залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Державний реєстратор реєстраційного відділу Бердянської районної державної адміністрації Крать Олена Олександрівна, у письмовій заяві просить розглянути справи без її участі, та вказує, що не має заперечень на апеляційну скаргу.

Згідно з матеріалами справи, підставами для подання адміністративного позову, позивачем зазначено, що відповідачами порушені приписи статей 10, 23, 24 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині незаконної реєстрації права власності без правовстановлюючих документів за ОСОБА_1 на об'єкти нерухомого майна (самовільно збудовані будівлі та споруди, без введення в експлуатацію тощо), що розташовані по АДРЕСА_1.

Земельна ділянка, на якій розташовані об'єкти нерухомості та законність реєстрації прав на які оскаржується, передана Бердянською міською радою Запорізької області, як власником, ОСОБА_1 на умовах оренди, що підтверджується договором від 12 грудня 2014 року.

Порушуючи питання вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, Бердянська міська рада Запорізької області, вказує, що зареєстроване за ОСОБА_1 нерухоме майно знаходиться у його власності і він має можливість переоформити права на майно, у тому числі шляхом відчуження або продажу майна третім особам; ОСОБА_1 двічі вчиняв дії направлені на протизаконне оформлення права власності на об'єкти у жовтні 2015 року та вересні 2016 року.

За доводами позивача, наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам полягає в переході права на земельну ділянку комунальної власності з переходом (вибуттям) права на об'єкти нерухомого майна, що розташовані на ній, від ОСОБА_1 до будь-яких інших осіб, що в свою чергу може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду та захистити порушене право на розпорядження земельною ділянкою комунальної власності.

Вживаючи заходи забезпечення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем наведено відповідні обставини, які підтверджують існування ризику спричинення позивачу збитків до ухвалення рішення в справі та те, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, підставами для забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За змістом статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Враховуючи зазначені норми, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, за умови очевидності ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, для створення можливості реального виконання рішення суду у разі задоволенні позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Так, відповідно до статті 172 Цивільного кодексу України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Частиною 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Враховуючи наведене та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки оскаржуваними реєстраційними діями та рішеннями відповідачів в силу положень Земельного кодексу, створені умови щодо переходу прав на земельну ділянку комунальної власності.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, його представником у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не наведено доводів щодо порушення його прав, свобод та інтересів вжитими заходами забезпечення адміністративного позову, як тимчасовим заходом, до набрання законної сили рішенням у справі.

Разом з цим, у разі необхідності ОСОБА_1, як особа, яка бере участь у справі, положеннями частини 2 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, наділений правом заявити клопотання про заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим або скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, ухвала суду апеляційної інстанції, постановлена за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції з питань забезпечення адміністративного позову окремо не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Указана позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

Керуючись статтями 195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим