Справа № 815/1241/17
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1241/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сітарчук Оксани Олексіївни щодо відкриття виконавчого провадження на підставі постанови серії АР № 169083 від 30.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне право рушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

- скасувати постанову державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сітарчук Оксани Олексіївни від 03.02.2017 р. про відкриття виконавчого провадження № 53340109 з виконання постанови серії АР № 169083 від 30.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою інспектора патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції м. Одеси, лейтенанта поліції Мазур Т.В. від 30.12.2016 р. на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач оскаржив її до Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2017 р. відкрито провадження у адміністративній справі №505/262/17 за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3-ї роти, 4-го батальйону Управління патрульної поліції м. Одеси, лейтенанта поліції Мазур Т.В. про скасування постанови серія АР №169083 від 30.12.2016 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Постановою державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сітарчук Оксани Олексіївни від 03.02.2017 р. відкрито виконавче провадження № 53340109 з виконання постанови серії АР № 169083 від 30.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач вважає дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання постанови серії АР № 169083 від 30.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправними, а постанову про відкриття виконавчого провадження № 53340109 від 03.02.2017 р. такою, що підлягає скасування, враховуючи те, що постанова серії АР № 169083 від 30.12.2016 року оскаржена до суду, отже не набрала законної сили, у зв'язку із чим державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Від відповідача надійшли до суду письмові заперечення на позов (а.с. 45), в яких відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі, з огляду на наступне.

03.02.2017р. до Подільського МВДВС ГТУЮ в Одеській області надійшла на примусове виконання постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 169083. Виконавчий документ повністю відповідав вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», пред'явлений до виконання у встановлений Законом строк, поданий уповноваженою особою.

У судове засідання 27.03.2017 року прибула представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не прибув про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

У наданих до суду письмових заперечення відповідач просив розглянути дану адміністративну справу за відсутності представника відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

30.12.2016 р. інспектором патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції м. Одеси, лейтенантом поліції Мазур Т.В. складено постанову серії АР № 169083 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9).

Копію постанови від 30.12.2016р. серії АР № 169083 ОСОБА_1 отримав 30.12.2016р., про що свідчить його підпис у п. 10 зазначеної постанови, та про що позивач не заперечував у позовній заяві (а.с. 9).

03.02.2017р. постановою державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сітарчук О.О. відкрито виконавче провадження за № 53340109 про примусове виконання постанови АР № 169083, виданої 30.12.2016 р. ВАП УПП у м. Одесі про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 гривень на користь держави (а.с.18).

Також у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що виконавчий документ вступив у законну силу (набрав чинності) 09.01.2017р. (а.с. 18).

Ухвалою Котовського міськрайсуду Одеської області від 06.02.2017р. відкрито провадження по справі №505/262/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції м. Одеси, лейтенантом поліції Мазур Т.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 17).

28.02.2017р. позивач звернувся до державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сітарчук О.О. із заявою про повернення стягувачеві виконавчого документа (а.с. 46-47).

Відповідно до приписів ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частинами 1,2 статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення,

або про відмову в її отриманні.

Отже з аналізу вищевказаних норм слідує, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили через 10 днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, якщо її не було оскаржено у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом з постанови серії АР № 169083 від 30.12.2016р. (а.с. 9), наданої позивачем до суду, ОСОБА_1 отримав копію зазначеної постанови 30.12.2016р., однак оскаржив її до Котовського міськрайсуду Одеської області 06.02.2017р, що підтверджується ухвалою про відкриття провадження по справі № 505/262/17 (а.с.17).

Тобто позивач оскаржив постанову від 30.12.2016р. серії АР № 169083 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, копію якої отримав 30.12.2016р., у строк понад місяць.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Ч. 1.2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як встановлено судом з постанови державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сітарчук О.О. про відкриття 03.02.2017р. виконавчого провадження за № 53340109 про примусове виконання постанови АР № 169083, виданої 30.12.2016 р. ВАП УПП у м. Одесі про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 гривень на користь держави (а.с.18), вказане виконавче провадження відкрито за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання вищевказаної постанови, яка вступила в законну силу (набрала чинності) 09.01.2017р.

Також слід зауважити, що постанова АР № 169083 від 30.12.2016 р. була оскаржена до суду 06.02.2017р. тобто після відкриття виконавчого провадження, 03.02.2017р..

Щодо заяви позивача від 28.02.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, випадки у яких виконавчий документ повертається стягувачу, а саме: виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви боржника, у зв'язку з тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскаржена до суду.

З огляду на викладене, державний виконавець Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сітарчук Оксана Олексіївна при відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови серії АР № 169083 від 30.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне праворушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка вступила в законну силу (набрала чинності) 09.01.2017р. - діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, що регулюють спірні правовідносини та встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, повністю.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 128, 158-163, 167,181, 186, 254 КАС України суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Корой