Справа № 806/765/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м.Житомир справа № 806/765/17

час прийняття: 13 год. 52 хв. категорія 9.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Ясинська К.В.,

за участю: представника позивача Мельника О.І.,

представника відповідача Тичини Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Північного офісу Держаудитслужби до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 21810,30 грн.,

встановив:
Північний офіс Держаудитслужби звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Військової частини НОМЕР_1 до Державного бюджету України кошти у сумі 21810,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області (ДФІ в Житомирській області) було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за період з 01.01.2014 по 01.04.2016. Під час ревізії виявлено, що в порушення вимог абз.3,5 "Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом", затвердженого постановою КМУ від 04.03.2015 № 105 (Порядок № 105), Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат безпідставно відшкодовано компенсацію середнього заробітку з державного бюджету на користь Військової частини НОМЕР_1 в сумі 21810,30 грн. Проведеною зустрічною звіркою встановлено, що відповідачем в порушення вимог ч.4 ст.119 КЗпП України, абз. 5 Порядку № 105 за період з 26.02.2015 по 11.06.2015 зайво виставлено Житомирському обласному центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат до компенсації виплачену середню заробітну плату мобілізованим працівникам відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на загальну суму 21810,30 грн. В добровільному порядку Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат порушення не усунуто. Враховуючи викладене, з Військової частини НОМЕР_1 підлягають відшкодуванню до державного бюджету завдані збитки в розмірі 21810,30 грн.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених в письмових запереченнях щодо позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як видно із акту ревізії від 04.07.2016 № 06-04-09/09 (а.с.14-19), посадовими особами ДФІ в Житомирській області проведено перевірку в Житомирському обласному центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на предмет використання центром коштів, виділених з державного бюджету як компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2014 по 01.04.2016.

Ревізією встановлено, що Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат безпідставно відшкодовано установам, в тому числі Військовій частині НОМЕР_1 на суму 21810,30 грн., за рахунок коштів державного бюджету, компенсацію середнього заробітку мобілізованим працівникам, оскільки її проведено в періоди роботи працівників, в яких вони військову службу за призовом під час мобілізації не проходили та встановлено факти невідповідності нарахування середньої заробітної плати з недотриманням вимог "Порядку обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08.02.1995, що є порушенням вимог абз.3,5 "Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом", затвердженого постановою КМУ від 04.03.2015 № 105.

В період з 04.05.2016 по 06.05.2016 ДФІ в Житомирській області проведено зустрічну звірку з Військовою частиною НОМЕР_1 з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за період з 01.01.2014 по 01.04.2016.

Довідкою зустрічної звірки № 06-04-09/89-з від 16.05.2016 (а.с.20-22) встановлено, що три працівники Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19.03.2014 були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та з 03.03.2015 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , з 07.03.2015 ОСОБА_1 продовжили військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом.

Однак, відповідно до Порядку № 105, виплата компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку, працівники яких були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, - здійснюється починаючи з 11.06.2015. Отже, Військовою частиною НОМЕР_1 за період з 02.03.2015 (03.03.2015) по 11.06.2015 зайво виставлено Житомирському обласному центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат до компенсації середньої заробітної плати вищевказаному працівнику на загальну суму 21810,30 грн.

Не погоджуючись з висновком зустрічної звірки, відповідач подав до Державної фінансової інспекції в Житомирській області заперечення №4372 від 19.05.2016 (а.с.26-28), однак вони були залишені без задоволення листом від 23.06.2016 № 06-04-17/3246 (а.с.29-30).

10.08.2016 ДФІ в Житомирській області винесено вимогу № 06-04-17/3941, якою зобов`язано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат усунути виявлені під час ревізії порушення до 09.09.2016 (а.с.12-13).

У відповідь, листом від 01.09.2016, позивача повідомлено про те, що Військової частині НОМЕР_1 правомірно відшкодовано компенсацію середнього заробітку та рекомендовано звернутись із позовом до суду (а.с.9-11). Кошти в добровільному порядку не відшкодовано.

Суд не погоджується з доводами відповідача з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XI), Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310 (далі - Положення № 310), Кодексом законів про працю України (КЗпП України), Порядком виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105, у відповідних редакціях, діючих на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення № 310, Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходи щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Статтею 2 Закону № 2939-XII визначено головні завдання органу державного фінансового контролю, а саме: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII, згідно з якими, органу державного фінансового контролю надано право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вказана правова позиція відповідає висловленій Верховним Судом України у постанові від 15 квітня 2014 року № 21-40а14.

Суд погоджується з висновками позивача, викладеними за фактом проведення ревізії, з огляду на наступне.

19.03.2014 в ході першої хвилі мобілізації (Указ Президента України № 303/2014) на особливий період були призвані три працівники, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 З 03.03.2015 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а з 07.03.2015 ОСОБА_1 продовжили військову службу за контрактом. Зазначені обставини не заперечуються сторонами по справі.

В період з 26.02.2015 по 11.06.2015 Військовою частиною НОМЕР_1 було подано звіти про відшкодування витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, в тому числі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на суму 21810,30 грн., яка в подальшому була відшкодована Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за рахунок коштів державного бюджету України.

Згідно з ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України (в редакції з 26.02.2015 по 11.06.2015), за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 статті 119 Кодексу законів про працю України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду" від 15.01.2015 № 116-VIII, яка діяла станом на 26.02.2015 та до 11.06.2015) передбачено, що за працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, більше ніж на один рік.

В силу приписів статті 119 КЗпП України має місце розподіл на дві окремі категорії осіб, в залежності від статусу яких і було передбачено компенсацію середнього заробітку за рахунок бюджетних коштів:

1) працівники, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану (ч.3);

2) працівники, які призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом (ч.4).

Отже, щодо другої категорії такої компенсації в період з 26.02.2015 по 11.06.2015 не було передбачено, а процедура її відшкодування організаціям за рахунок державного бюджету почала діяти з набранням чинності 11.06.2015 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду" від 14.05.2015 № 433-VIII. Натомість до 11.06.2015 таким працівникам надано законодавчу гарантію у вигляді збереження місця роботи (посада), середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, більше ніж на один рік.

На це також вказує зміст Порядку виплати компенсації № 105 від 04.03.2015, яким установлено, що його дія поширюється на громадян України, які починаючи з 11 червня 2015 р. були призвані на строкову військову службу, а також призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом.

Таким чином, середній заробіток за громадянами, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягали звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжували військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, зберігався за ними на підприємствах, де вони працювали, на загальних підставах до 11.06.2015, а починаючи з 11.06.2015 підлягав компенсації за рахунок державного бюджету.

Оскільки вищезазначені працівники Військової частини НОМЕР_1 післяїх мобілізації продовжили військову службу вже на контрактній основі з 26.02.2015 (підлягали звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації згідно Указу Президента України № 15/2015 в період з 18 березня по 1 травня 2015 року), відповідно на нього з 26.02.2015 поширювалась дія частини 4 статті 119 КЗпП України та до цієї категорії осіб не застосовувалось правило щодо відшкодування компенсації середнього заробітку роботодавцям за рахунок державного бюджету України.

З урахуванням викладених висновків, необґрунтованим є посилання відповідача на застосовність до спірних правовідносин частини 3 статті 119 КЗпП України та те, що дана стаття діяла з 26.02.2015 по 11.06.2015 у редакції, яка дозволяла здійснювати компенсацію середнього заробітку на користь товариства з бюджетних коштів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На виконання цих вимог, позивач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами правомірність заявлених вимог.

Суд приходить до висновку, що доводи відповідача є безпідставними, та такими, що не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування заперечень. Водночас, викладені у позовній заяві вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Військової частини НОМЕР_1 до Державного бюджету України коштів у сумі 21 810,30 грн, оскільки вони були неправомірно відшкодовані на користь відповідача Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Керуючись статтями 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:
Позов задовольнити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь державного бюджету в особі Північного офісу Держаудитслужби 21 810,30 грн.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 03 квітня 2017 р.