Справа № 308/11304/16-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року № 876/3286/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І.,Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію.

Позивач просив визнати протиправними дії та скасувати протокольне рішення № 51 від 17.10.2016 Ужгородського об'єднаного УПФ України щодо відмови в призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру»;

зобов'язати Ужгородське об'єднане УПФ України призначити йому пенсію, починаючи з 29.09.2016, згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2017 позов задоволено.

Визнано протиправними дії та скасовано протокольне рішення № 51 від 17.10.2016 Ужгородського об'єднаного УПФ України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язано Ужгородське об'єднане УПФ України призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в розмірі 90% від суми місячного заробітку, починаючи з 29.09.2016.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Ужгородського об'єднаного УПФ України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1102, 40 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Ужгородське об'єднане УПФ України, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, без повного з'ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Враховуючи відсутність у позивача необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно Закону України «Про прокуратуру», а також відсутність норм щодо права на призначення спеціальних пенсій з 01.06.2015, ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 01.09.1992 по 30.06.1997 ОСОБА_1 навчався в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого, де отримав вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

З 05.08.1998 по даний час позивач працює в органах прокуратури України, що підтверджується відомостями в його трудовій книжці.

29.06.2016 ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського об'єднаного УПФ України з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з доданими до неї документами для призначення пенсії.

На момент звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії стаж його роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури становив 19 років 1 місяць 23 дні, а загальний стаж роботи, що дає ОСОБА_1 право на призначення пенсії за вислугу років становив 21 рік 7 місяців 7 днів.

Листом відповідача від 19.10.2016 позивачу відмовлено в задоволенні його заяви та надіслано вкладку № 64 до протоколу № 51 від 17.10.2016 про відмову у призначені пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Відмова в призначенні пенсії мотивована тим, що відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки і 6 місяців, в тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років і 6 місяців. Згідно з поданими документами спеціальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 21 рік 7 місяців 7 днів. Крім того, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Враховуючи відсутність необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а також відсутність норм щодо права на призначення спеціальних пенсій з 01.06.2015, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру» за його заявою від 29.09.2016.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є протиправними, тому Ужгородське об'єднане УПФ України зобов'язане призначити ОСОБА_1 таку пенсію, починаючи з 29.09.2016.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з частиною другою статті 50-1 Закону № 1789-XII розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до частини дванадцятої статті 50-1 Закону № 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

В подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення.

Так, із набранням з 15 липня 2015 року чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), Закон № 1789-XII визнано таким, що втратив чинність крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втратила чинність з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до частини другої статті 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною третьою статті 86 Закону № 1697-VII розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Окрім цього, 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), пунктом п'ятим Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII.

Оскільки Закон № 213-VIII чинний, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, апеляційний суд вважає, що правовідносини щодо призначення пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на таке пенсійне забезпечення.

Згідно вищевказаних змін до законодавства ОСОБА_1 на час звернення до відповідача із заявою про призначення йому пенсії не мав вислуги років, передбаченої Законом № 1697-VII, тому у відповідача не було правових підстав для її призначення.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Ужгородського об'єднаного УПФ України, скасування протокольного рішення та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних витрат, про що зазначено в рішенні цього суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії».

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову позивачу в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2017 року у справі № 308/11304/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. М. Багрій

Судді : А. І. Рибачук

Д. М.Старунський