Справа № 335/3045/17
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3045/17 2-а/335/140/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання за ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 10.11.1973 року по 21.11.1975 року 02 роки 0 місяців 11 днів, половину строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року 01 рік 11 місяців 0 днів, час роботи на посаді слідчого з 01.08.1982 року по 01.03.1992 року 09 років 07 місяців 0 днів та безпосередньо на посаді судді з 18.05.1993 року по 30.09.2016 року 23 роки 4 місяці 13 днів, а всього 36 років 10 місяців 24 дні; визнання протиправним та скасування розпорядження УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя № 194696 від 03.10.2016 року про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків від заробітної плати; зобовязання УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 10.11.1973 року по 21.11.1975 року 02 роки 0 місяців 11 днів, половину строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року 01 рік 11 місяців 0 днів, час роботи на посаді слідчого з 01.08.1982 року по 01.03.1992 року 09 років 07 місяців 0 днів та безпосередньо на посаді судді з 18.05.1993 року по 30.09.2016 року 23 роки 4 місяці 13 днів, а всього 36 років 10 місяців 24 дні та призначити з 01.10.2016 року на підставі поданої заяви та подання Господарського суду Запорізької області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від встановленої довідкою Господарського суду Запорізької області заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виплату якого проводити з вказаної дати без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше сплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 22 квітня 1993 року працював на посаді судді Господарського суду Запорізької області. З 05 серпня 2015 року позивач отримує пенсію за віком (у звязку із досягненням 60-річного віку). Постановою Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року №1515-VIII «Про звільнення суддів» позивача було звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у звязку з поданням заяви про відставку. Наказом № 268 від 30 вересня 2016 року позивач був відрахований зі штату суду у звязку з відставкою. Станом на 30 вересня 2016 року стаж роботи позивача, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, склав 36 років 10 місяців 24 дні. Позивач 03.10.2016 року подав до УПФУ у Вознесенівському районі місті Запоріжжя заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та всі необхідні для цього документи. Розпорядженням відповідача № 194696 від 03.10.2016 року позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків від заробітної плати.

Як вбачається з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого Господарським судом Запорізької області, станом на 30.09.2016 рік позивач мав наступний стаж: проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 10.11.1973 року по 21.11.1975 року 02 роки 0 місяців 11 днів, половину строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року 01 рік 11 місяців 00 днів, час роботи на посаді слідчого з 01.08.1982 року по 01.03.1992 року 09 років 07 місяців 00 днів та безпосередньо на посаді судді з 18.05.1993 року по 30.09.2016 року 23 роки 4 місяці 13 днів, а загалом станом на 30.09.2016 року 36 років 10 місяців 24 дні, що також підтверджується трудовою книжкою позивача. Таким чином, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 10.11.1973 року по 21.11.1975 року 02 роки 0 місяців 11 днів, половину строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року 01 рік 11 місяців 00 днів, час роботи на посаді слідчого з 01.08.1982 року по 01.03.1992 року 09 років 07 місяців 00 днів та безпосередньо на посаді судді з 18.05.1993 року по 30.09.2016 року 23 роки 4 місяці 13 днів, а загалом станом на 30.09.2016 року 36 років 10 місяців 24 дні, та призначення мені щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків від заробітної плати без обмеження його граничного розміру.

Відповідач УПФУ у Вознесенівському районі місті Запоріжжя проти адміністративного позову заперечив. В запереченнях зазначає, що чинне законодавство України не передбачає проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання понад 86%. Так як позивач має 23 роки 04 місяців 13 днів роботи на посаді судді, розмір його щомісячного довічного грошового утримання становить 86 %. Частина 4 ст.43 Закону № 2862 та частина 2 п. 3-1 постанови КМУ від 03.09.2005 року № 865 „Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів в даному випадку не застосовуються. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вивчивши позовні вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1, з 22 квітня 1993 року працював на посаді судді Господарського суду Запорізької області.

З 05 серпня 2015 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком (у звязку із досягненням 60-річного віку).

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1515-VIII „Про звільнення суддів позивача було звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у звязку з поданням заяви про відставку.

Наказом № 268 від 30 вересня 2016 року позивач був відрахований зі штату суду у звязку з відставкою.

Станом на 30 вересня 2016 року стаж роботи позивача, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, склав 36 років 10 місяців 24 дні.

03.10.2016 року позивач подав до Управління пенсійного фонду України у Вознесенівському районі місті Запоріжжя заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та всі необхідні для цього документи.

Розпорядженням відповідача № 194696 від 03.10.2016 року позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків від заробітної плати.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення». Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюється на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо.).

На час звільнення позивача у відставку був чинний Закон України „Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI.

Частиною третьою статті 141 вказаного Закону в редакції Закону України „Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року №192-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 1-8/2016 визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону від 07.07.2010 року № 2453-VI передбачено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно частини 4 статті 43 Закону України „Про статус суддів від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом № 2453-VI від 07.07.2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському, міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 „Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш ніж 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України „Про судоустрій і статус суддів № 2453-VII від 07.07.2010 року, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

За змістом статті 22 Конституції України, частини 6 статті 47 Закону України „Про судоустрій і статус суддів № 2453-VII від 07.07.2010 року при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Як вбачається з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого Господарським судом Запорізької області, станом на 30.09.2016 рік позивач мав наступний стаж: проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 10.11.1973 року по 21.11.1975 року 02 роки 0 місяців 11 днів, половину строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року 01 рік 11 місяців 00 днів, час роботи на посаді слідчого з 01.08.1982 року по 01.03.1992 року 09 років 07 місяців 00 днів та безпосередньо на посаді судді з 18.05.1993 року по 30.09.2016 року 23 роки 4 місяці 13 днів, а загалом станом на 30.09.2016 року 36 років 10 місяців 24 дні, що також підтверджується трудовою книжкою.

Таким чином, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 10.11.1973 року по 21.11.1975 року 02 роки 0 місяців 11 днів, половину строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року 01 рік 11 місяців 00 днів, час роботи на посаді слідчого з 01.08.1982 року по 01.03.1992 року 09 років 07 місяців 00 днів та безпосередньо на посаді судді з 18.05.1993 року по 30.09.2016 року 23 роки 4 місяці 13 днів, а загалом станом на 30.09.2016 року 36 років 10 місяців 24 дні, та призначення щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків від заробітної плати без обмеження його граничного розміру.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявністю підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Заперечення відповідача проти позову спростовуються вищевикладеним.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 10.11.1973 року по 21.11.1975 року 02 роки 0 місяців 11 днів, половину строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року 01 рік 11 місяців 0 днів, час роботи на посаді слідчого з 01.08.1982 року по 01.03.1992 року 09 років 07 місяців 0 днів та безпосередньо на посаді судді з 18.05.1993 року по 30.09.2016 року 23 роки 4 місяці 13 днів, а всього 36 років 10 місяців 24 дні.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя № 94696 від 03.10.2016 року про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків від заробітної плати.

Зобовязати Управління пенсійного фонду у Вознесенівському районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 10.11.1973 року по 21.11.1975 року 02 роки 0 місяців 11 днів, половину строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1978 року по 01.07.1982 року 01 рік 11 місяців 0 днів, час роботи на посаді слідчого з 01.08.1982 року по 01.03.1992 року 09 років 07 місяців 0 днів та безпосередньо на посаді судді з 18.05.1993 року по 30.09.2016 року 23 роки 4 місяці 13 днів, а всього 36 років 10 місяців 24 дні та призначити з 01.10.2016 року на підставі поданої заяви та подання Господарського суду Запорізької області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від встановленої довідкою Господарського суду Запорізької області заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виплату якого проводити з вказаної дати без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше сплачених сум.

Постанову звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя звіт про виконання даного судового рішення у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ю.В. Геєць