Справа № 644/1372/17
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27.03.2017 Справа № 644/ 1372 /17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - Сітало А.К., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовомОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову УПФУ в Індустріальному районі м. Харкова в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії на рівні не нижчому прожиткового мінімуму, встановленого Законом та зобов'язати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 01.05.2016 року з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої ОСОБА_1 пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 в розмірі 1097,26 грн. розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI, тобто в розмірі меншому, ніж законодавчо встановлений прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

В грудні 2015 року був прийнятий та вступив в дію Закон України «Про Держаний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII. В ст. 7 вказаного Закону задекларовано новий рівень прожиткового мінімуму, а саме: «Встановити у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для осіб, які втратила працездатність: з 1 травня 2016 року - 1130 грн., з 1 грудня 2016 року - 1247 грн.». В грудні 2016 року був прийнятий та вступив в дію Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIІІ. В ст. 7 вказаного Закону задекларовано новий рівень прожиткового мінімуму, а саме: «Встановити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року -1247 грн.».

Оскільки пенсія позивача залишилася на рівні 1097,26 грн., тобто в розмірі меншому, ніж встановлений законодавством України прожитковий мінімум для непрацездатних осіб - він 13.02.2017 року звернувся до відповідача із заявою про підвищення та перерахування пенсії.

Листом від 20.02.2017 року за вих. №1431-09/32 відповідач повідомив позивачу, що він не має права на отримання пенсії в розмірі мінімального прожиткового рівня для непрацездатних осіб, мотивуючи свою позицію посиланнями на статтю 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 р. Законність своїх дій відповідач також мотивував посилаючись на ч. 3 ст. 42 вказаного Закону в якій зазначено, що працюючим пенсіонерам розмір пенсії, обчислений відповідно до вимог ст. 28 цього Закону, не перераховується у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова надало суду заперечення проти позову в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи це тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні і в період з 28.01.2003 року по 15.09.2013 року отримував пенсію по інвалідності, а з 16.09.2013 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2. На даний час позивач відповідно до відомостей про застраховану особу продовжує працювати.

В своїх запереченнях представник відповідача зазначає, що загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 7 місяців 27 днів (стаж зараховано по 29.02.2016 року - пропорційно сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 2747,41 грн. з у рахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2012 рік - 2368,70 грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 1,15988. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2016 року (після перерахунку пенсії від стажу відповідно до поданої заяви 12.04.2016 року) по теперішній час становить: коефіцієнт страхового стажу - 0,29583, коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,39938, розмір пенсії за віком - 1097,26 грн. Крім того, вимоги позивача суперечать ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 р., яка передбачає, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють, провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Враховуючи викладено відповідач зазначає, що з 01.05.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону у зв'язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не проводився, оскільки позивач є працюючим пенсіонером.

Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів та розглянути справу в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи надані сторонами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 в розмірі 1097,26 грн. розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI.

Загальний трудовий стаж позивача складає 29 років 7 місяців 27 днів (стаж зараховано по 29.02.2016 року - пропорційно сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 2747,41 грн. з у рахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2012 рік - 2368,70 грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 1,15988. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2016 року (після перерахунку пенсії від стажу відповідно до поданої заяви 12.04.2016 року) по теперішній час становить: коефіцієнт стразового стажу - 0,29583, коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,39938, розмір пенсії за віком - 1097,26 грн.

Таким чином, позивач отримує пенсію в розмірі 1097,26 грн., даний факт не заперечується відповідачем, суд приходить до висновку, що підвищення до прожиткового мінімуму фактично не виплачується відповідачем.

В грудні 2015 року був прийнятий та вступив в дію Закон України «Про Держаний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII. В ст. 7 вказаного Закону задекларовано новий рівень прожиткового мінімуму, а саме: «Встановити у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратила працездатність: з 1 травня 2016 року - 1130 грн., з 1 грудня 2016 року - 1247 грн.». В грудні 2016 року був прийнятий та вступив в дію Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIІІ. В ст. 7 вказаного Закону задекларовано новий рівень прожиткового мінімуму, а саме: «Встановити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року -1247 грн.».

Позивач 13.02.2017 року звернувся до відповідача із заявою про підвищення та перерахування пенсії.

Листом від 20.02.2017 року за вих. №1431-09/32 відповідач повідомив позивачу, що він не має права на отримання пенсії в розмірі мінімального прожиткового рівня для непрацездатних осіб, мотивуючи свою позицію посиланнями на статтю 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 р. Законність своїх дій відповідач також мотивував посилаючись на ч. 3 ст. 42 вказаного Закону в якій зазначено, що працюючим пенсіонерам розмір пенсії, обчислений відповідно до вимог ст. 28 цього Закону, не перераховується у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

У відповідності з ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, позиція відповідача, з посиланнями на ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосовно неможливості виплачувати позивачеві пенсію в розмірі не нижчому, ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, оскільки він отримує дохід, судом до уваги не береться, як безпідставна.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. зазначено, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого врядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який вищу юридичну силу.

Ч. 2 ст. 8 КАС України, встановлено принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Приймаючи рішення, суд бере до уваги надані позивачем рішення Європейського суду, а також лист Вищого адміністративного суду від 17.08.2016 року №1875/10-14/16, з аналізу змісту якого випливає, що при вирішенні справ стосовно виплати пенсії в розмірі нижчому, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для непрацездатних осіб, національні суди мають керуватися ст. 46 Конституції України та враховувати практику Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.07.2006 року по справі «Проніна проти України» та від 12.07.2016 року по справі «Петриченко проти України» констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначив, що у цих справах заявники звертались до національних судів з вимогою вирішити їх спори щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявники посилались, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що їх пенсії не повинні бути нижчими за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позови з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Європейського Суду з прав людини національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

Відповідно до Постанови вищого адміністративного суду України від 20.10.2010 року №К-3 7795/09 зазначено, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788 - XII суми пенсії, неодержані своєчасно з ввини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь - яким строком».

Зазначена норма регулює відносини щодо строку виплати нарахованих сум.

Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 46 Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в якій визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому суд зазначає, що виходячи з вищезазначених норм Закону, розмір виплат позивачу в будь-якому разі не міг бути меншим прожиткового мінімуму, і пенсія в такому розмірі повинна була йому виплачуватися незалежно від підрахунку, здійсненого за його заробітком та стажем. Розмір пенсії позивача на рівні прожиткового мінімуму, встановлений Конституцією України.

Тобто, якщо при нарахуванні пенсії згідно законодавства, виходячи з середнього заробітку, стажу, доплат розмір пенсії становить нижче прожиткового мінімуму, виплаті підлягає пенсія в розмірі прожиткового мінімуму.

Також суд звертає увагу на те, що позивач звернувся з позовом про перерахунок пенсії, відповідно до законодавства 03.03.2016 року, після отримання 26.02.2017 року відповіді відповідача від 20.02.2017 року.

Таким чином, судом не вбачається підстав застосування наслідків пропуску строку звернення до суду визначених ст. 100 КАС України.

Тобто строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, до даної категорії справ не застосовується та позовні вимоги підлягають задоволенню з 01.05.2016 року.

Отже, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 1-4, 6-9, 11, 12, 17-19, 71, 72, 99, 158-163, 183-2 КАС України, ст. ст. 19, 24, 46 Конституції України ,суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на рівні не нижчому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії із підвищення її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 01 травня 2016 року з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої йому пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Повний текст постанови виготовлено 29.03.2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: А.К. Сітало