Справа № 803/1965/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

21.03.2017 м. Київ № К/800/33795/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Борисенко І.В., Голубєвої Г.К., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуЛуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області
на постановуВолинського окружного адміністративного суду від 03.09.2015
та ухвалуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016
у справі № 803/1965/15
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доЛуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03.09.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016, позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 08.04.2015: № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 372515,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 186257,50 грн., а №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 750317,23 грн. (в тому числі: основний платіж - 600253,78 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 150 063,45 грн.) - повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 14.12.2004, її основним видом діяльності є оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами, протягом 2014 року перебувала на загальній системі оподаткування та була платником податку на додану вартість.

В період з 24.02.2015 по 16.03.2015 відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт перевірки №907/17-01/НОМЕР_1 від 23.03.2015.

В ході перевірки Луцькою ОДПІ встановлено порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 190.1 статті 190, пунктів 198.5, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.7 статті 207 Податкового кодексу України, в результаті заниження податкових зобов'язань та завищення податкового кредиту підлягає донарахуванню податок на додану вартість в розмірі 376182,00 грн.; пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті заниження валового доходу за декларацією про майновий стан та доходи за 2014 рік підлягає донарахуванню податок з доходів фізичних осіб в розмірі 600253,78 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, Луцькою ОДПІ 08.04.2015 були винесені податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 564273,00 грн. (в тому числі: за основним платежем - 376182,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 188091,50 грн.) та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 750317,23 грн. (в тому числі: основний платіж - 600253,78 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 150063,45 грн.).

Внаслідок оскарження прийнятих відповідачем спірних рішень в адміністративному порядку, їх залишено без змін.

Судами також встановлено, що виявлені порушення контролюючий орган пов'язує з тим, що позивач в період з 01.01.2014 по 31.12.2014 здійснювала реалізацію печінки свинної мороженої особам, які не є суб'єктами підприємницької діяльності без укладання між сторонами договорів поставки, та за цінами, що є нижчими від реальних цін, що склались при реалізації аналогічного товару на ринках Волинської області. Луцькою ОДПІ отримано від Головного управління статистики у Волинській області інформацію щодо середніх цін на вказану продукцію за 2014 рік (помісячно) та при співставленні роздрібних цін, за якими ФОП ОСОБА_1 реалізовувала товар з реальними цінами, що склалися на ринку Волинської області у 2014 році, встановлено, що роздрібні ціни по реалізації позивачем продукції кінцевому споживачу значно нижчі від роздрібних цін, які склались на ринку Волинської області, розбіжність складає 60%.

Також, ОСОБА_1 протягом 2014 року здійснювала реалізацію імпортованих на митну територію обрізків сала свинного мороженого фізичним особам-громадянам та юридичним особам. Видаткові накладні на реалізацію продукції громадянам-покупцям не містять усіх обов'язкових реквізитів, а саме: зазначено лише прізвище, ім'я та по батькові покупця без зазначення адресних даних, РНОКПП чи інших даних. Оплата за продукцію, реалізовану громадянам-покупцям, здійснювалась шляхом внесення готівки на основний розрахунковий рахунок підприємця, однак у банківських виписках вказано тільки прізвище, ім'я та по батькові, що унеможливлює ідентифікувати покупців - фізичних осіб. Крім цього, не вдалося дослідити як проводилось транспортування товару зі складу ОСОБА_1

Поруч із цим, податковим органом під час проведення перевірки встановлено завищення СПД-ФО ОСОБА_1 податкового кредиту за липень 2014 року на суму 2416,00 грн. та грудень 2014 року на суму 1250,00 грн. спричиненого безпідставним включенням до декларації за липень 2014 року суми ПДВ по податковій накладній №21 від 09.07.2014, виписаній ПП «Трек-Захід», та до декларації за грудень 2014 року суми ПДВ по податковій накладній №2412 від 04.12.2014, виписаній ДУ «Волинська регіональна державна ветлабораторія», що позивачем не оспорюється.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність порушень позивачем податкового законодавства та неправомірність здійснених податковим органом донарахувань.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач в період з 01.01.2014 по 31.12.2014 здійснювала оптову торгівлю продуктами харчування, у тому числі м'ясом і м'ясними продуктами, реалізація якої фізичним особам - громадянам здійснювалась у безготівковій формі шляхом внесення ними коштів на розрахунковий рахунок підприємця. За наслідками проведених операцій із реалізації печінки мороженої та сала свинного мороженого фізичним особам-громадянам виписувались видаткові накладні та податкові накладні, які складені та оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та Порядку заповнення податкової накладної.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктами 177.1 та 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до підпункту «а» пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається, зокрема, зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню.

В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пунктів 201.4, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За правилами пункту 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 №10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», у разі постачання товарів/послуг покупцю, який не зареєстрований як платник податку, включаючи постачання на експорт, здійснення операцій у рахунок оплати праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, у рядку «Індивідуальний податковий номер покупця» відображається умовний ІПН « 00». Аналогічні вимоги встановлені пунктом 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 №957 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної».

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність.

Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Судами були досліджені всі первинні документи та встановлено, що за наслідками проведених операцій із реалізації печінки мороженої та сала свинного мороженого фізичним особам-громадянам виписувались видаткові накладні та податкові накладні, які складені та оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та Порядку заповнення податкової накладної.

Звичайна ціна, в силу вимог підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Ринкова ціна, за приписами підпункту 14.1.219 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України, це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Згідно пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Відповідно пункту 190.1 пункту 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

З огляду на вимоги вищенаведених норм, судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні даного епізоду було правильно взяти до уваги, що позивач реалізовував продукцію за ціною вищою митної вартості цих товарів. При цьому, податковий орган, визначаючи базу оподаткування, реалізованої позивачем у 2014 році печінки мороженої, взяв до уваги інформацію з органів статистики по реалізації вказаної продукції в роздрібній мережі, без співставлення даних щодо порівнянності економічних (комерційних) умов, оскільки ФОП ОСОБА_1 роздрібну торгівлю протягом вказаного періоду не здійснювала. А також не взяв до уваги, наведене у листі Головного управління статистики у Волинській області застереження про те, що наведені середні ціни призначені лише для розрахунків індексів цін на споживчі товари та послуги і не можуть використовуватись для інших цілей.

Зважаючи на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, даючи правову оцінку обставинам у справі, дійшли правильного висновку про непідтвердження податковим органом порушення позивачем у даних спірних правовідносинах вимог податкового законодавства.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що не ґрунтуються на нормах закону, а тому вони підлягають скасуванню.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області відхилити.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді І.В.Борисенко
Г.К.Голубєва