Справа № 323/1696/16-а(2-а/323/29/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2017 рокусправа № 323/1696/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року

у справі №323/1696/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Оріхівський районний суд з позовом до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, з урахуванням зміни вимог прийнятих судом, про:

- визнання неправомірною відмову в нарахуванні та виплаті щомісячного додаткового збільшення пенсії на 1 відсоток від заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії в повному розмірі відповідно до вимог пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнання неправомірною бездіяльності щодо незарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» часу служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження у період з 25 серпня 1987 року по 24 жовтня 1987 року;

- визнання неправомірною відмову у виплаті щомісячної додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 2 категорії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 01 липня 2010 року із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» часу служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження у період з 25 серпня 1987 року по 24 жовтня 1987 року, з 17 грудня 1986 року по 17 січня 1987 року;

- зобов'язання нарахувати та виплатити починаючи з 01 липня 2010 року щомісячну доплату до його пенсії за кожний повний рік стажу роботи понад 20 років шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток від заробітку але не вище 85 відсотків заробітку відповідно до вимог пункту 2 статті 56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язання нарахувати та виплатити починаючи з 01 липня 2010 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, віднесеній до 2 категорії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених за цей період сум щомісячної додаткової пенсії.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року адміністративний позов залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення з позовом.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги по суті.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції безпідставно залишив позовні вимоги, оскільки при розгляді справи за його попереднім позовом, він не надавав адвокату, який представляв його інтереси в суді, повноважень заявляти клопотання про залишення справи без розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії (а.с. 7).

З липня 2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області реорганізовано шляхом злиття та утворено Пологівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про що 31 березня 2016 року внесено запис до Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Фактичними обставинами та наявними матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з часу призначення пенсії неодноразово звертався до відповідача з заявами та зверненнями з питань пенсійного забезпечення, зокрема у червні 2013 року, вересні 2014 року.

28 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в Оріхівський районний суд Запорізької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Оріхівському районі Запорізької області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком встановленого статями 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням положення статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні виплати за 2010-2014 року (а.с. 36).

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року (справа №323/1038/14-а) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

18 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в Оріхівський районний суд Запорізької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії; та зобов'язання при призначенні позивачу основної та додаткової пенсії з 30 червня 2010 року згідно із нормами статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» врахувати стаж роботи за списком №1 в потрійному розмірі, а саме 183 дні, та виходячи з загального стажу роботи 26 років 7 днів збільшити основну державну пенсію на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років; зобов'язання призначити з 30 червня 2010 року згідно з нормами статей 49, 51, 56 та пункту 2 частини 3 статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основну державну пенсію із заробітку за 30 днів роботи у зоні відчуження - грудень 1986 року січень 1987року, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком до виникнення обставин, що обумовлюють інші зміни таких розмірів, та виплатити недоотриману різницю.

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2014 року (справа №332/2150/14-а) адміністративний позов залишено без розгляду внасллідок пропуску строку звернення з адміністративним позовом, стягнуто з позивача в державний бюджет Оріхівського району недоплачений судовий збір за подання адміністративного позову (а.с. 37-38).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2014 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 в судового збору; в іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 39).

16 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся в Оріхівський районний суд Запорізької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за минулий час та виплачувати щомісячну додаткову пенсію та шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеної до 2-ої категорії осіб, що постраждали внаслідок катастрофи на ЧАЕС у розмірі 30% мінімальних пенсій за віком в подальшому і довічно з наступним підвищенням пенсії в зв'язку зі змінами у діючому законодавстві та встановленні нових розмірів прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року провадження у справі №323/3429/15 закрито з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 42).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року скасовано ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с 41).

Оріхівський районний суд Запорізької області 17 лютого 2016 року (справа №323/3429/15) адміністративний позов залишив без розгляду внаслідок задоволення відповідного клопотання представника позивача - адвоката Клименка Анатолія Яковича (а.с. 40).

Залишаючи адміністративний позов, поданий ОСОБА_1 у квітні 2016 року, без розгляду внаслідок пропуску строку, суд першої інстанції виходив з того, що 30 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся письмово до відповідача із заявою про надання письмової інформації стосовно неправильного нарахування пенсії відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього ж дня відповідач надав позивачу розпорядження, що призначена пенсія виплачується відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що поданий ОСОБА_1 16 листопада 2015 року адміністративний позов про визнання неправомірними дій та зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію, ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року (справа №323/3429/15) за клопотанням представника позивача Клименка Анатолія Яковича залишено без розгляду.

Також, вирішуючи клопотання про поновлення строку подання адміністративного позову та оцінюючи поважність причин пропуску цього строку, суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи позивача що, він не уповноважував свого представника заявляти клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки адвокат Клименко Анатолій Якович, призначений за заявою позивача на підставі доручення Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 20 липня 2015 року мав право та повноваження заявляти клопотання, подавати заяви від імені позивача, тобто діяти як його представник згідно з нормами процесуального закону; позивачем ухвала про залишення позову без розгляду не оскаржена.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 3 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З наведеного вбачається, що принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Так, за змістом адміністративного позову ОСОБА_1 зазначає, зокрема, що він 17 лютого 2014 року звернувся з заявою про перерахунок пенсії; відповідачем відмовлено у задоволенні вимог згідно з листом від 01 березня 2016 року, вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії незаконними та такими, що грубо порушують права та законні інтереси, захищені Конституцією України та Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з цим, до адміністративного позову, позивачем, зокрема, додані заява від 17 лютого 2016 року адресована відповідачу, копія відповіді відповідача від 01 березня 2016 року (а.с. 11-14).

Отже, оцінюючи доводи адміністративного позову та доданих до нього письмових матеріалів, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що поданню позову передувало звернення до відповідача у лютому 2016 року.

Проте, судом першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення зазначено про звернення позивача у червні 2015 року до відповідача з питань перерахунку пенсійних виплат; також суд першої інстанції посилається, що відповідь надана відповідачем у червні 2016 року, що не відповідає фактичним обставинам у справі.

При цьому, ОСОБА_1 або його представник брали участь у судових засідання суду першої інстанції 15 серпня 2016 року, 05 вересня 2016 року, 03 листопада 2016 року, 26 грудня 2016 року, що дозволяло суду першої інстанції встановити фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення питання про дотримання строку звернення з адміністративним позовом (а.с. 52, 58,70, 103-106).

Порушення своїх прав та інтересів ОСОБА_1 пов'язує з тим, що відповідачем у порушення норм Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неправильно обчислений розмір пенсії, у тому числі внаслідок не зарахування певного стажу роботи та безпідставного застосування постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсія ОСОБА_1 призначена з липня 2010 року довічно, та виплачується регулярно - щомісячно.

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Статтею 34 Конституції України передбачено, зокрема, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Отже, позивач про порушення своїх прав та інтересів, якщо він вважав їх порушеними, повинен був дізнатися, ще після першого отримання пенсійної виплати у липні 2010 року.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 не скористався правом оскарження ухвали суду першої інстанції у справі №323/3429/15 про залишення адміністративного позову без розгляду внаслідок задоволення клопотання представника позивача - адвоката Клименка Анатолія Яковича, призначеного на підставі доручення Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 20 липня 2015 року.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не доведено, що адвокат Клименко Анатолій Якович, призначений для надання безоплатної вторинної правової допомоги, під час представництва у справі №323/3429/15 та подання клопотання про залишення позову без розгляду, діяв без узгодження з ним або всупереч його інтересам.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення з адміністративним позовом в частині вимог за період з 01 липня 2010 року по 27 жовтня 2015 року включно, підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду відсутні, у зв'язку з чим позовні вимог в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Разом з цим, позовні вимоги за період з 28 жовтня 2015 року заявлені в межах строку звернення з адміністративним позовом та мають бути розглянуті судом.

Проте, вимоги апеляційної скарги щодо розгляду судом апеляційної інстанції по суті позовних вимог є безпідставними, оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду в силу положень статті 199 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями.

Отже, частина позовних вимог за період з 28 жовтня 2015 року підлягають розгляду судом першої інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи позивача щодо недотримання судом першої інстанції форми судового рішення.

Також, за змістом частини 2 статті 158 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким суд залишає позовну заяву без розгляду викладається у формі ухвали.

Аналогічні положення містяться й в частині 2 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з цим, у порушення вказаних норм, судом першої інстанції судове рішення, яким залишено адміністративний позов без розгляду, викладено у формі постанови.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, що істотно вплинуло на повноту з'ясування фактичних обставин справи і призвели до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове про залишення частини позовних вимог без розгляду та з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду в частині позовних вимог, заявлених в межах строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Керуючись статтями 197, 199, 204, 205, 206, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги за період з 01 липня 2010 року по 27 жовтня 2015 року включно - залишити без розгляду.

Справу направити до Оріхівського районного суду Запорізької області для продовження розгляду в частині позовних вимог за період з 28 жовтня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції в частині залишення без розгляду частини позовних вимог набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції в частині направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду частини позовних вимог набирає законної сили з моменту постановлення, та в цій частині оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим