Справа № 404/308/17
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/308/17
Номер провадження 2-а/404/203/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого: судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Чайка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кропивницьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання неправомірною та скасування постанови, зобов"язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кропивницьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, яким просив визнати неправомірною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 04.01.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа № 2а-141/10, виданого 06.08.2012 року на виконання постанови ВАСУ від 10.04.2012 року; зобов»язати управління державної виконавчої служби відновити виконавче провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа № 2а-141/10, виданого 06.08.2012 року на виконання постанови ВАСУ від 10.04.2012 року.

Вимоги мотивовано тим, що постановою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2012 року змінено постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 11.03.2011 року та зобов»язано управління УПФ України в м. Кіровограді здійснити перерахунок його пенсії, з 18.05.2009 року . На виконання даної постанови було видано виконавчий лист 06.08.2012 року №2а-141/10, який пред»явлено до виконання. Проте , постановою відповідача від 08.12.2014 року виконавче провадження №33841302 з примусового виконання виконавчого листа від 06.08.2012 року закінчено, в зв»язку з виконанням відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ»Про виконавче провадження» . Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.08.2016 року, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.08.2014 року, та відповідачем 28.11.2016 року було відновлено виконавче провадження №33841302 . Однак, 14.01.2017 року на його адресу знову надійшла постанова від 04.01.2017 року про закінчення цього ж виконавчого провадження на підставі п.13 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає дану постанову незаконною, рішення суду не виконаним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав , просив повністю задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач -Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, його представник Мохна С.О. зазначила, що позов необґрунтований, не доведено ті обставини, які б стали підставою для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.01.2017 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кропивницьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, його представник в судовому засіданні вказав, що позов заявлено безпідставно, виконавець діяла правомірно.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, оглянувши виконавче провадження, адміністративну справу №2а-141/10, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з наступного.

Встановлено , що 06.08.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист від 10.04.2012 року про справі №2а-141/10 про зобов'язання УПФ України в м. Кіровограді здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі, встановленому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.05.2009 року, виходячи з розміру 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, визначеного відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, та перерахунок додаткової пенсії у розмірі встановленому ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.05.2009 року, виходячи з розміру 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, визначено відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

13.08.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа.

08.12.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області постановою закінчено виконавче провадження в зв'язку з тим, що рішення суду виконано боржником фактично, що підтверджується листами від 30.08.2012 року № 4308/08.21, від 18.09.2014 року № 7515/08-21, стягувачу здійснено перерахунок пенсії по вказаному рішенню суду за період з 18.05.2009 року по 30.06.2009 року, з 22.01.2010 року по 22.07.2011 року (до змін у законодавстві) у розмірі 98306,10 грн., з 01.07.2009 року по 21.01.2010 року нараховано та виплачено 25123,14 грн.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.08.2016 року , яка набрала законної сили 11.11.2016 року , адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кіровоградське об'єднане Управління пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії , задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 08.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 33841302 по виконанню виконавчого листа № 2а-141/10, виданого 06.08.2012 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

25.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про відновлення виконавчого провадження №33841302 з виконання виконавчого листа від 06.08.2012 року по справі №2а-141/10 ( а.с. 4-5).

28.11.2016 року головний державний виконавець Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Мохна С.О. з врахуванням постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.08.2016 року , керуючись ст. 41 ЗУ»Про виконавче провадження» відновила виконавче провадження №33841302 з виконання виконавчого листа від 06.08.2012 року по справі №2а-141/10 ( а.с. 15). Зазначивши, що стягувач, суд або орган (посадова особа) якому повернуто виконавчий документ, зобов»язаний у місячний срок з дня надходження постанови пред»явити його до виконання.

28.11.2016 року на адресу Кіровського районного суду м. Кіровограда та сторонам виконавчого провадження державним виконавцем була направлена копія постанови про відновлення виконавчого провадження, для виконання та відома ( а.с. 14).

04.01.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 39 , ст.40 Закону «Про виконавче провадження» ( а.с. 19-20).

Не погоджуючись з такими діями державного виконавця, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно статті 1 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 3 Закону , примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами.

Відповідно до ст. 41 Закону «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

За приписами п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Тобто , вказана правова норма вказує на те, що перебіг строку на пред'явлення виконавчого листа розпочинається з дня надходження відповідної постанови до особи, яка має пред'явити виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, копія постанови про відновлення виконавчого провадження надіслана державним виконавцем на адресу УПФУ в м. Кіровограді, стягувачу та суду , яку було отримано Кіровським районним судом м. Кіровограда 30.11.2016 року ( а.с. 14-16, 17). При цьому, не зазначено, кому для відома, кому для виконання та відсутня вимога про направлення виконавчого листа для подальшого виконання. Також в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у державного виконавця були наявні відомості щодо дати отримання судом як органом, що видав виконавчий документ, вимоги про направлення виконавчого листа для подальшого виконання.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.14 КАС України, ст.124 Конституції України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Суд встановив, що державними виконавцями неодноразово приймалися постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №33841302, однак суди, скасовуючи ці постанови, приходили до висновків, що в державних виконавців правових підстав для закінчення виконавчого провадження не було, адже як свідчать матеріали адміністративної справи, рішення не виконано. При цьому ,за умови залишення в силі постанови про закінчення виконавчого провадження позивач буде позбавлений права повторно пред'явити виконавчий лист до виконання у зв'язку зі спливом строку на його пред'явлення.

В свою чергу, тривале невиконання рішення суду та неодноразове винесення постанов про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що вказане судове рішення від 10.04.2012 року у справі №2а-141/10 не буде виконане, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 8,9 КАС України є його складовою. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини з даного приводу, який в рішенні від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, взагалі не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006 року у справі «Васильєв проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Таким чином, суд дійшов висновку про передчасність постанови про закінчення виконавчого провадження та, як наслідок, необхідність її скасування.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження суд звертає увагу позивача на положення вимог статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначається порядок відновлення виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тобто, відновлення виконавчого провадження після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця, покладеного Законом, і не входить до компетенції суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-11, 71, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохна С.О. від 04.01.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа № 2а-141/10, виданого 06.08.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда .

У задоволенні решти вимог -відмовити .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Бершадська