Справа № 219/500/17
Суддя: Давидовська Т. В.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/500/17
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 березня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача - інспектора роти патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції Барабаша Миколи Миколайовича,

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову серії АР №958605 від 22 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

На думку позивача, дана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки, 22 січня 2017 року приблизно о 23 годині керуючи автомобілем RENAULT- MASTER, позивач був зупинений працівником поліції Барабаш М.М., який сповістив про перевірку його особи згідно Закону України про боротьбу з тероризмом. На вимогу інспектора роти патрульної поліціїпозивач передав для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов'язкового страхування та інші документи, що знаходились в автомобілі. Після чого поліцейський повів його на пост для перевірки. На посту він зажадав від нього ввести в його мобільний телефон набір цифр, проте позивач відмовив йому. Після чого на нього було складено постанову серії АР № 958605 від 22 січня 2017 року, що суперечать чинному законодавству України. На думку позивача, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови формально підійшов до розгляду справи, не встановив дійсні обставини справи, притягнув до адміністративної відповідальності з порушенням прав позивача, без посилання в тексті оскаржуваної постанови навіть на те, в чому саме полягає правопорушення.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Неявка відповідача не є перешкодою для ухвалення рішення з урахуванням того, що належним чином повідомлений відповідач - суб`єкт владних повноважень - заперечень, в разі наявності таких, і доказів на їх підтвердження на адресу суду не направив. Надав заяву про слухання справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовим розглядом установлено, що 22 січня 2017 року відносно позивача інспектором роти патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майором поліції Барабаш М.М. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №958605, якою його визнано винним за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Зміст даної постанови зводиться до того, що позивач, на думку відповідача, 22 січня 2017 приблизно о 23.00 годині керуючи автомобілем RENAULT- MASTER на 152км траси Запоріжжя-Донецьк перевозив організовану групу дітей (14 осіб) без погодження з органами поліції, чим порушив п.2.1 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і його дії за таким формулюванням об`єктивної сторони кваліфіковані за ч.1 ст.126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб'єкт правопорушення, суб'єктивну сторону правопорушення, об'єкт правопорушення та об'єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не містить складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, не є встановленим який склад правопорушення в діях позивача вбачав відповідач.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Досліджена судом постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення взагалі не містить жодного доказу, на підставі якого відповідач прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу певного правопорушення.

Відповідно до п.п. а) п.2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У той же час, частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Водночас згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АР №958605 формулюванням об`єктивної сторони зазначено перевезення організованої групи дітей (14 осіб) без погодження з органами поліції, наявність чого не передбачена «п.2.1 (а)» ПДВ та не утворює склад адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. Таким чином в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Наведені ж позивачем в позові обставини складання оскаржуваної постанови і її зміст свідчать про те, що відповідач не тільки формально підійшов до самого розгляду справи, оформлення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, але й не забезпечив головне завдання відповідного провадження - всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини вчинення ймовірного правопорушення, хоча об`єктивно він мав таку можливість з урахуванням часу складання оскаржуваної постанови.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення ПДР. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Відповідач не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи, порушив правила оцінки доказів.

Окремо суд акцентує увагу відповідача на неприпустимості розбіжностей викладу в постанові об`єктивної сторони ймовірного порушення, яка не збігається із диспозицією санкції статті КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 6-10, 17, 104, ч.4 ст.128, 158-163, 171-2Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції Барабаша Миколи Миколайовичапро скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №958605 від 22 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів від дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законноїсили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Т