Справа № 553/3389/16-а
Суддя: Чистик І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3389/16-а
Провадження № 2-а/553/58/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.03.2017м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Чистик І.О.,

при секретарі - Павленко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 14.09.2016 року він звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 553/989/14-а (2-а/553/55/14) виданого Ленінським районним судом м. Полтави 23 липня 2014 року про зобов'язання УПФУ Ленінського району в м. Полтаві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2014 року, виходячи з встановленої законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням положень ч. 3 ст. 28 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Постановою державного виконавця від 19.09.2016 року, які він отримав 23.09.2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №553/989/14-а (2-а/553/55/14), виданого Ленінським районним судом м. Полтави 23 липня 2014 року з посиланням на те, що відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно оскаржуваної постанови виконавчий документ, тобто виконавчий лист № 553/989/14-а (2-а/553/55/14) раніше перебував на виконанні з 01.08.2014 року по 28.01.2015 року та виконавче провадження було закінчено на підставі пункту 11 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". Державний виконавець не врахував, що постановою Ленінського районного суду від 30.03.2015 року у справі № 553/447/15-а визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП№44233006 від 28.01.2015 року. Та в подальшому, постановою старшого державного виконавця від 14.09.2015 року на підставі постанови Ленінського районного суду від 30.03.2015 року відновлено виконавче провадження ВП № 44233006 від 28.01.2015 року. В подальшому на підставі заяви стягувача від 22.09.2015 року про повернення виконавчого документа без виконання, старший державний виконавець керуючись п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" постановою від 28.09.2015 року повернув виконавчий документ стягувачеві із зазначенням в п. 2 резолютивної частини постанови, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 28.09.2016 року. У зв'язку з відмовою у відкритті виконавчого провадження на час подачі позову до суду закінчився строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. У зв'язку з чим вважав необхідним поновити цей строк. Вважав оскаржувану постанову незаконною та такою, що порушує його права. З наведених підстав просив суд задовольнити позов, визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52257076 від 19.09.2016 року. Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 553/989/14-а (провадження № 2-а/553/55/2014) від 23.07.2014 року на підставі заяви стягувача від 14.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження. Поновити строк пред'явлення до виконання виконавчого листа № 553/989/14-а (провадження № 2-а/553/55/2014) від 23.07.2014 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 року, яка набрала законної сили, адміністративну справу повернуто до Ленінського районного суду м. Полтави.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи наявна заява позивача з проханням про проведення розгляду справи у його відсутність (а.с. 11).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явився. Будь-яких клопотань від нього до суду не надходило.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 33, 35, 122, 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення представника відповідача проти позову, згідно яких він вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1, а дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 17-18).

Суд, вивчивши позовну заяву, письмові заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах адміністративної справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.07.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави виданий виконавчий лист у справі № 553/989/14-а (провадження № 2-а/553/55/2014), згідно якого зобов'язано УПФУ Ленінського району в м. Полтаві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2014 року, виходячи з встановленої законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням положень ч. 3 ст. 28 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Строк пред'явлення виконавчого документа до виконання до 11.06.2015 року (а.с. 5).

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.03.2015 року у справі № 553/447/15-а (провадження № 2-а/553/34/2015) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Полтави про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП № 44233006 від 28.01.2015 року (а.с. 8-9).

У зв'язку з цим посилання в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19.09.2016 року у ВП № 52257076, а також твердження представника відповідача, викладені в письмових запереченнях про те, що виконавчий документ вже перебував на виконанні з 01.08.20014 року по 28.01.2015 року не відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку із скасуванням судом постанови про закінчення на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України про виконавче провадження» виконавчого провадження ВП № 44233006 від 28.01.2015 року.

В подальшому, в межах цього ж виконавчого провадження ВП № 44233006, 28.09.2015 року старшим державним виконавцем прийнято постанову про повернення стягувачу виконавчого документу у справі № 553/447/15-а (провадження № 2-а/553/34/2015) на підставі п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 10).

Згідно п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача.

Згідно ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно

пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання

заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" ( 3319-17 ) заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Таким чином, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви не є тотожнім закінченню виконавчого провадження, та згідно ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV) передбачає можливість повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання.

У зв'язку з цим в п.2 постанови державного виконавця від 28.09.2015 року у ВП № 44233006 про повернення стягувачу виконавчого документу зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання до 28.09.2016 року, що підтверджується копією постанови державного виконавця (а.с. 10).

Судом встановлено, що стягувач ОСОБА_1 в межах строків, передбачених ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV), повторно пред'явив виконавчий документ у справі № 553/447/15-а (провадження № 2-а/553/34/2015) до виконання 14.09.2016 року, що підтверджується наданою позивачем копією заяви та відомостями в постанові державного виконавця від 19.09.2016 року (а.с. 4, 7).

В той же час постановою державного виконавця від 19.09.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 52257076 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа у справі № 553/447/15-а (провадження № 2-а/553/34/2015) та у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ перебував на виконанні з 01.08.2014 року по 28.01.2015 року, виконавче провадження завершене на підставі п.11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно до ст. 50 Закону України про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути розпочато знову, крім випадків, передбачених Законом (а.с. 7).

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання незаконною та скасування постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52257076 від 19.09.2016 року та зобов'язати державного виконавця вчинити певні дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час в наданих суду запереченнях представник відповідача не навів достатні доводи в обґрунтування правомірності своїх дій.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, в тому числі представнику відповідача, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо необхідності надання доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, сторонам були надані всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду, не надав суду жодних доказів правомірності своїх дій при винесенні 19.09.2016 року постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких законних підстав для відмови у позові, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що вимоги позову є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

В той же час, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та зобов'язання державного виконавця вчинити необхідні дії для вирішення питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 553/989/14-а (провадження № 2-а/553/55/2014) від 23.07.2014 року на підставі заяви стягувача від 14.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження, поданої в межах строків, передбачених ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV), суд визнає передчасними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст. 47, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV), керуючись ст.ст.11, 71, 72, 94, 159-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52257076 від 19.09.2016 року.

Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вчинити необхідні дії для вирішення питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 553/989/14-а (провадження № 2-а/553/55/2014) від 23.07.2014 року на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 14.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.З ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави І. О. Чистик