Справа № 826/17193/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» - Тихонова Володимира Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» до Державного реєстратора департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Пилипчука Віталія Анатолійовича, треті особи: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» та Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» (далі-позивач, ТОВ «Хенсфорд-Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Пилипчука Віталія Анатолійовича (далі - відповідач), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» (далі - ПАТ «Київський річковий порт») та комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (далі - КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва»), про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав постійного користування земельною ділянкою (з відкриттям розділу) від 20 жовтня 2016 року (індексний номер 31961073), від 14 липня 2016 року (номер запису 17001373), що прийняте відповідачем щодо земельної ділянки площею 1,0206 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться у АДРЕСА_1(далі - земельна ділянка), права постійного користування якою зареєстровані за ПАТ «Київський річковий порт» (також далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідач не мав законних підстав для реєстрації права користування земельною ділянкою за ПАТ «Київський річковий порт».

Незаконні дії відповідача порушують права та інтереси позивача як інвестора, у встановленому законодавством порядку залученого до реалізації інвестиційного проекту будівництва об'єкта багатофункціонального призначення та комплексного благоустрою скверу на АДРЕСА_1 окремою чергою будівництва у складі проекту «Реконструкція транспортної розв'язки на АДРЕСА_1».

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/17193/16 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні, та, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (також далі - третя особа-1), ПАТ «Київський річковий порт»(також далі - третя особа-2) та КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (також далі - третя особа-3).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 20 жовтня 2016 року відповідачем, за результатами розгляду заяви представника КМР від 18 жовтня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнято рішення, індексний номер 31961073, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме про проведення державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, що розміщена у АДРЕСА_1, кадастровий номер :85:330:0002, за територіальною громадою міста Києва в особі КМР.

У зв'язку з викладеним, відкрито розділ у Державному реєстрі прав, у який внесено інформацію про проведену реєстраційну дію.

Тобто, як вбачається з викладеного, 20 жовтня 2016 року відповідачем проведено державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою міста Києва в особі КМР.

Крім того, відповідачем, на виконання положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок №1127 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одночасно із відкриттям розділу у Державному реєстрі прав перенесено відомості про інші речові права на земельну ділянку та суб'єктів цих прав.

Зокрема, відповідно до п. 20 Порядку №1127, у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна, об'єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

За наявності зареєстрованих речових прав на такий об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав до відповідного відкритого розділу.

Враховуючи викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що з наявної у матеріалах справи інформації з Державного реєстру прав (дата формування витягу: 20 жовтня 2016 року, індексний номер документа: 70988243) вбачається, що 14 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком Валерієм Михайловичем, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2016 року, індексний номер 30448127, зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою, загальною площею 1,0206 га, кадастровий номер :85:330:0002, за ПАТ «Київський річковий порт» (номер запису про інше речове право: 15384863 (спеціальний розділ).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2016 року, індексний номер 30448127, у свою чергу, прийнято приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком Валерієм Михайловичем на підставі акту на право користування землею, серія та номер: 51, виданого 25 квітня 1963 року Київською районною міською Радою депутатів трудящих, та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-016, виданого 12 липня 2016 року Головним управління Держгеокадастру у м. Києві.

У матеріалах справи також міститься інформаційна довідка з Державного реєстру прав, видана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком Валерієм Михайловичем 14 липня 2016 року (номер інформаційної довідки 63432997), у якій також міститься інформація про реєстрацію вказаним нотаріусом права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер :85:330:0002, за ПАТ «Київський річковий порт» (номер запису про інше речове право: 15384863 (спеціальний розділ).

Отже, викладеним підтверджується, що право постійного користування земельною ділянкою за ПАТ «Київський річковий порт» реєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком Валерієм Михайловичем 14 липня 2016 року.

Відповідачем, у свою чергу, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 жовтня 2016 року, індексний номер 31961073, внесено до Державного реєстру прав запис про інше речове право, номер запису: 17001373, а саме про право постійного користування ПАТ «Київський річковий порт» земельною ділянкою, яке зареєстровано 14 липня 2016 року.

Таким чином, проаналізувавши викладені обставини та оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не приймалося рішення про реєстрацію за ПАТ «Київський річковий порт» права постійного користування земельною ділянкою. Відповідачем, у межах своїх повноважень, тільки внесено відомості про інше речове право, яке зареєстровано раніше, до відповідного розділу Державного реєстру прав.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сорін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно норм чинного законодавства Правила реєстрації прав на нерухоме майно, у тому числі на земельну ділянку, визначені, зокрема Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, яка набрала чинності з 01.01.2016 р. Відповідно до Порядку право на вчинення дій щодо реєстрації прав на нерухоме майно наділені державні реєстратори та нотаріуси.

Відповідно до норм Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру, що було здійснено Головним управлінням Держгеокадастру у м Києві 12 липня 2016 року та присвоєно кадастровий номер :85:330:0002 .

/Для здійснення дій щодо державної реєстрації Порядком передбачено пакет документів достовірність та повноту яких перевіряє особа, що приймає рішення про реєстрацію права. У відповідності до норм чинного законодавства було подано повний пакет документів, що і стало підставою для реєстрації права постійного користування.

Щодо посилання позивача про відсутність правових та законних підстав у Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» для права постійного користування земельною ділянкою, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, по 1992 рік Київський річковий порт було державним (унітарним) підприємством.

Однак, у 1992 р. його організаційно-правова форма була дещо змінена.

Наказами Фонду державного майна України від 10 листопада 1992 № 477 та від 3 грудня 1992 № 537 державне підприємство Київський річковий порт було перетворене у акціонерне товариство, а 15 січня 1993 р. Фонд державного майна України затвердженого наказом № 25 затвердив Статут акціонерного товариства «Київський річковий порт», погоджений Президентом Державної акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот».

Згідно з п. 1.2. зазначеного вище Статуту, акціонерне товариство «Київський річковий порт» з моменту його реєстрації є правонаступником всіх майнових прав та зобов'язань державного підприємства «Київський річковий порт».

З прийняттям 17 вересня 2008 року Закону України «Про акціонерні товариства» відбулося уточнення організаційно-правової форми акціонерного товариства «Київський річковий порт».

Так, абзац 7 п. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону містив вимогу про приведення діяльності всіх акціонерних товариств у відповідність із нормами цього Закону шляхом внесення до статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, створених набрання чинності цим Законом, у частині зміни найменування акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, що не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення акціонерного товариства.

Слід відмітити що при перетворенні у 1992 р. державного підприємства «Київський річковий порт» у акціонерне товариство «Київський річковий порт» останнє визнавалося правонаступником не тільки законодавством про реорганізацію юридичних осіб та цивільним законодавством, а й земельним законодавством, яке регулює земельні відносини. Так частина третьою ст. 30 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 р. (в редакції, чинній на час прийняття вищезазначених наказів та затвердження Статуту акціонерного товариства «Київський річковий порт") містила положення про те, що при передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Таким чином, у 1993 році до акціонерного товариства «Київський річковий порт» перейшло право користування земельними ділянками, які належали на праві постійного користування Київському річковому порту на підставі державного акту на право користування землею зареєстрованого в державній книзі реєстрації землекористувань 25.04.1963 року за № 51 та рішення Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 3 вересня 1963 р. № 1290. А з приведенням діяльності акціонерного товариства «Київський річковий порт» у відповідність з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» воно отримало назву Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» (ПАТ «Київський річковий порт»).

Відповідно, ПАТ «Київський річковий порт» володіє тими ж самими правами на землю, якими володіло й державне підприємство «Київський річковий порт», починаючи з 1963 р.

Правомірність такого висновку підтверджується й роз'ясненням Конституційного Суду України. Так, у пункті 5.6 рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 зазначено, що суб'єктивне право на земельну ділянку виникає та реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини, а підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт та, що чинний Земельний кодекс України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осбі та фізичних осіб- підприємців Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» є правонаступником Державного Київського річкового порту Українського міжгалузевого державного об'єднання річкового флоту «УКРРІЧФЛОТ». Згідно приписів ст. 10 ЗУ « Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Отже, належними та достовірними доказами підтверджується факт законності передачі Акту на право постійного користування земельною ділянкою № 51 від 25.04.1963 року до Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» як правонаступника державного підприємства.

Щодо посилання на реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою за ПАТ «Київський річковий порт», колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 2, ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 10, ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 1, п. 20 Порядку №1127, цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

У разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна, об'єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

За наявності зареєстрованих речових прав на такий об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав до відповідного відкритого розділу.

У разі коли відкриття розділу у Державному реєстрі прав здійснюється у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, до відповідних розділів, відкритих на кожний з новостворених об'єктів нерухомого майна.

Щодо посилання на вчинення прпотиправних дій державним реєстратором Пилипчуком Віталієм Анатолійовичем, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Пилипчуком В.М. як державним реєстратором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі заяви ОСОБА_6 (яка діє на підставі довіреності від Київської міської ради) від 18.10.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято рішення про державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за суб'єктом: Територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради.

В спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься інформація про похідне право: право постійного користування земельною ділянкою, яке зареєстровано державним реєстратором приватним нотаріусом Макаренко Валерієм Михайловичем.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 № 1127, за наявності зареєстрованих речових прав на такий об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав до відповідного відкритого розділу, що і було вчинено під час реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного вище колегія суддів приходить ждо висновку, що державний реєстратор Пилипчук В.А. не вчиняв протиправних дій, оскільки рішення про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт», яке оскаржує позивач, прийнято приватним нотаріусом Макаренко В.М.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку ат не надавав правової оцінки діям приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренка Валерія Михайловича, та, як наслідок, відсутня необхідність у залученні його до участі у справі як співідповідача, так як прийняте ним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2016 року, індексний номер 30448127, у зв'язку з тим, що вони не є не є предметом розгляду у даній справі.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що право користування земельною ділянкою до акціонерного товариства перейшло як до правонаступника державного підприємства Київський річковий порт, яке, відповідно до наказів Фонду державного майна України, перетворено в акціонерне товариство.

Рішення відповідача про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою міста Києва в особі КМР позивачем у межах даної справи не оскаржується.

На підставі вище наведеного колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки не встановлено ознак протиправності у діях відповідача щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 жовтня 2016 року, індексний номер 31961073.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» до державного реєстратора департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Пилипчука Віталія Анатолійовича, треті особи: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» та Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» про визнання протиправним та скасування рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» - Тихонова Володимира Володимировича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 04 квітня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.