Справа № 265/7951/16-а
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7951/16-а
Провадження №2-а/265/54/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретаря Тулянкіної М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про скасування рішення державного органу та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 19 жовтня 2016 року про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи та зобов'язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщуваним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 04 жовтня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24.12.2015 року вперше був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, про що йому була видана довідка № в якій була зазначена адреса тимчасового перебування, а саме місто Маріуполь, вулиця Олімпійська, будинок 228. Дана довідка є дійсною, діє безстроково.

Одразу після реєстрації як внутрішньо переміщена особа він звернувся за призначенням адресної допомоги як безробітний, яка була йому призначена та виплачена. 16.09.2016 року він зареєструвався як фізична особа-підприємець. 04 жовтня 2016 року він звернувся із заявою до відповідача про отримання щомісячної адресної допомоги, однак йому було відмовлено, в зв'язку з її припиненням на підставі п.3,п.7 Порядку. Просив скасувати рішення управління від 19 жовтня 2016 року про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи та зобов'язати відповідача призначити та виплатити йому щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщуваним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 04 жовтня 2016 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача Василів О.С., яка діє на підставах та повноваженнях, перевірених судом, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши письмові заперечення, які підтримала у суді. Згідно наданих заперечень, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб Лівобережного району з 24.12.2015 року. 16.01.2016 року на адресу управління з уповноваженого банку надійшла заява позивача від 14.01.2016 року про призначення щомісячної адресної допомоги, в якій було зазначено, що позивач (1992 р.н.) є студентом заочної форми навчання, інформації про місце роботи надано не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 505 (зі змінами) був затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У п. 2 зазначеного Порядку встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

П 7 вказаного Порядку передбачено, що якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

На звернення від 14.01.2016 року позивачу було призначено допомогу як працездатному громадянину, який не здійснює догляду з урахуванням вимог вищевказаного пункту з 14.01.2016 по 13.03.2016 рік у розмірі 442,0 грн. та з 14.03.2016 по 13.05.2016 у розмірі 221,0 грн.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних. Згідно матеріалів особової справи жодного повідомлення від ОСОБА_1 про факт працевлаштування протягом періоду виплати допомоги на адресу управління не надходило.

Згідно п 2 Порядку періодом виплати допомоги визначено шість місяців з дня звернення.

04.10.2016 року від ОСОБА_1 надійшло звернення про призначення допомоги. В заяві було зазначено, що позивач є приватним підприємцем. Згідно з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що датою запису в реєстрі є 16.09.2016 рік. Тобто працевлаштування позивача відбулось після сплину терміну наданого для працевлаштування згідно Порядку (два місяці з моменту призначення допомоги) тому на наступний період (шість місяців) позивач прав на призначення щомісячної адресної допомоги згідно вимог чинного законодавства не має.

З урахуванням вищевикладеного, рішенням від 19.10.2016 на звернення від 04.10.2016 було відмовлено. Просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У частині 1 статті 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як було встановлено у судовому засіданні позивач, як внутрішньо переміщена особа був взятий на облік, що підтверджується довідкою від 24.12.2015 року № , яка була видана управлінням соціального захисту населення Орджонікідзевського (Лівобережного) району Маріупольської міської ради (а.с.3). При цьому позивач не заперечував, що у своєї заяві від 14.01.2016 року про призначення щомісячної адресної допомоги зазначав, що є студентом заочної форми навчання та ніякої інформації про місце роботи не надавав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 505 (зі змінами) затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивач зазначав, що щомісячна адресна допомога з боку відповідача була виплачена йому як працездатному громадянину з 14.01.2016 року по 13.03.2016 року у сумі 442,0 гривень, та з 14.03.2016 року по 13.05.2016 року у сумі 221,0 гривень, після чого, як вказував позивач виплата допомоги йому була припинена, внаслідок відсутності у нього роботи.

19.10.2016 року відповідач своїм рішенням відмовив у виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеної особі, так як заявник протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги не працевлаштувався - на наступний строк грошова допомога не призначається (Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 505 (зі змінами) був затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У п. 2 зазначеного Порядку встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

П 7 вказаного Порядку передбачено, що якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних. Згідно матеріалів особової справи жодного повідомлення від ОСОБА_1 про факт працевлаштування протягом періоду виплати допомоги на адресу управління не надходило, що не заперечував у судовому засіданні позивач.

Згідно п 2 Порядку періодом виплати допомоги визначено шість місяців з дня звернення.

04.10.2016 року від ОСОБА_1 надійшло звернення про призначення допомоги, при цьому в заяві позивач зазначив, що є приватним підприємцем.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що датою запису в реєстрі є 16.09.2016 рік. Тобто працевлаштування позивача відбулось після сплину терміну наданого для працевлаштування згідно Порядку (два місяці з моменту призначення допомоги) тому на наступний період (шість місяців) позивач прав на призначення щомісячної адресної допомоги згідно вимог чинного законодавства не має.

З урахуванням вищевикладеного, рішенням УСЗН Лівобережного району міста Маріуполя від 19.10.2016 на звернення позивача ОСОБА_1 від 04.10.2016 року було правомірно відмовлено в нарахуванні та виплаті щомісячної адресної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених з боку позивач вимог щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну адресну допомогу особі, яка переміщена з району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 04 жовтня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 8-11, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про скасування рішення від 19 жовтня 2016 року про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи та зобов'язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщуваним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 04 жовтня 2016 року, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ____________________ І.Г.Мельник