Справа № 807/2388/15
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Справа № 876/1699/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Нефедової А.О.,

представника позивача Левицького А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Великоберезнянське лісове господарство» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі за позовом Державного підприємства «Великоберезнянське лісове господарство» до Державної екологічної інспекції у Закарпатській області про визнання протиправними дій та рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року Державне підприємство «Великоберезнянське лісове господарство» (далі - ДП «Великоберезнянське ЛГ», Позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (далі - Інспекція, Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Інспекції щодо призначення та проведення перевірки ДП «Великоберезнянське ЛГ»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції від 30.10.2015 року №383;

- визнати протиправним та скасувати припис Інспекції від 16.11.2015 року, складений за результатами перевірки ДП «Великоберезнянське ЛГ»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції від 11.02.2016 року №58.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перевірка Позивача може здійснюватися виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, а план здійснення заходів державного нагляду на відповідний плановий період оприлюднюється на офіційному веб-сайті органу державного нагляду (контролю) не пізніше ніж за 10 днів до початку відповідного планового періоду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового Кодексу, а тому на нього не поширюється обмеження на здійснення перевірок, на яке посилається Позивач; порушення строку оприлюднення плану заходів державного нагляду суд не вважає достатньою підставою для визнання протиправними дій Інспекції щодо призначення та проведення перевірки.

Постанову суду першої інстанції оскаржило ДП «Великоберезнянське ЛГ», подавши на неї апеляційну скаргу. Позивач зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що постанова підлягає скасуванню із винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог. Як обґрунтування апеляційної скарги вказує на неправильне застосування судом норм матеріального права. Зокрема, звертає увагу на протилежну правову позицію окремих судів в питанні поширення обмежень на здійснення перевірок на інші контролюючі органи, окрім фіскальної служби.

Вислухавши суддю-доповідача, представника Позивача, який просить задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 02.11.2015 по 13.11.2015 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Баранчик С.А. та державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Дяченко І.Б. проведено перевірку ДП «Великоберезнянське ЛГ» на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів. Перевірка ДП «Великоберезнянське ЛГ» була проведена відповідно до плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Держекоінспекції у Закарпатській області затвердженого Головою Держекоінспекції України від 23 вересня 2015 року на підставі Наказу від 30.10.2015 року №383 та направлення на перевірку від 30.10.2015 №2095/04 (а.с. 110).

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт, яким зафіксовано порушення, виявлені під час заходу державного нагляду (контролю). Зокрема, встановлено порушення ДП «Великоберезнянське ЛГ» ст.19 Лісового кодексу України, п.52 Постанови КМУ №555 від 27 липня 1995 року «Про затвердження санітарних рубок» (а.с.9-33).

16 листопада 2015 року, на підставі висновків акту перевірки, Відповідачем винесено припис, яким Інспекція приписує ДП «Великоберезнянське ЛГ» усунути порушення вимог законодавства, виявлених під час перевірки з дотримання вимог природного законодавства у галузі про охорону, захист, використання та відтворення лісів (а.с.34-36).

11 лютого 2016 року, Інспекцією видано наказ № 58 про проведення з 15 по 19 лютого 2016 року позапланової перевірки виконання умов п. 1, 2, 4, 6, 7, 8, 10, 11 припису від 16 листопада 2015 року, виданого директору ДП «Великоберезнянське ЛГ» Дяченко І.Б. (а.с.109).

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин між сторонами відповідні їм норми матеріального права.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень цього Закону передбачено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно із пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 41.1 пункту 41 статті 41 Податкового кодексу визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушенням під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Відповідно пункту 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236 Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що під контролюючими органами в пункті 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» слід розуміти лише перелік органів, визначених підпунктом 41.1 пункту 41 статті 41 Податкового кодексу України, до яких не відноситься Державна екологічна інспекція та її структурні підрозділи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» направлений на регулювання правовідносин у сфері оподаткування і не регулює діяльності інших органів державної влади, а тому обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання, встановлені п.3 Прикінцевих положень Закону№ 71-VIII, не поширюються на Позивача, а перевірка на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів не підпадає під дію обмежень у проведенні перевірок, встановлених пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Дані спірні правовідносини врегульовані іншим правовим актом - Законом України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який також набрав чинності з 01.01.2015 року.

Згідно із пунктом 8 Прикінцевих положень вказаного Закону, перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пунктом 8 Прикінцевих положень цього Закону протягом січня-червня 2015 року встановлено мораторій на проведення перевірок всіма контролюючими органами, зокрема, і Державною екологічною інспекцією України, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України, а можливість проведення перевірок обмежена необхідністю отримання дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Проте, дія цього мораторію на проведення перевірок закінчена 30.06.2015 року і з 01.07.2015 року перевірки проводяться відповідно до вимог чинного законодавства без вищевказаних обмежень, які діяли лише в період січня - червня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду першої інстанції про те, що в Інспекції після 30.06.2015 року були правові підстави для проведення перевірки на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ДП «Великоберезнянське ЛГ».

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення строку оприлюднення плану заходів державного нагляду слід зазначити наступне.

Згідно з абзацом 4 ч.1 ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» план здійснення заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період оприлюднюється на офіційному веб-сайті органу державного нагляду (контролю) не пізніше ніж за 10 днів до початку відповідного планового періоду.

Відповідно до матеріалів справи, відповідна інформація щодо плану перевірок була опублікована на веб-сайті Державної екологічної інспекції України 23.09.2015 року, тобто за сім днів до початку 4-го кварталу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказане порушення не є самостійною і достатньою підставою для задоволення позовних вимог ДП «Великоберезнянське ЛГ», оскільки останнім не вказано яким чином ця обставина вплинула на проведення чи результати перевірки, порушила права Позивача тощо.

Доводи апеляційної скарги не відповідають законодавству України та не можуть бути підставою для її задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Великоберезнянське лісове господарство» залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі № 807/2388/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 03.04.2017 року