Справа № 638/17735/16-а
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2 - А/638/99/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

04.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" на підставі довідки про заробітну плату, виданої Національною Академією Прокуратури України 06.10.2016 року за № 18/289-вих. 16. Скасувати рішення УПФУ в шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова №16199-02/16 від 21.10.2016 року щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугою років згідно вимог ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2011 року № 2663-ІІІ, що діяла станом на грудень 1994 року) з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно довідки про заробітну плату, виданої Національною Академією Прокуратури України 06.10.2016 року за № 18/289-вих. 16, починаючи з 01.01.2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснити виплати зазначених коштів, оскільки згідно з постановою КМУ №1013 від 09.12.2015 року, підвищення посадових окладів працівників органів прокуратури здійснюється з 01.12.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він являється пенсіонером органів прокуратури. В травні 1998 року йому призначено пенсію за вислугу років з посади проректора по учбовій роботі - заступника начальника Управління Генеральної прокуратури України у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати згідно з вимогами ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру", в редакції, що діяла на момент призначення пенсії. Отримував пенсію з урахуванням відповідних підвищень, встановлених постановами Кабінету Міністрів України. В зв'язку з прийняттям постанови КМУ №763 від 30.09.2015 року, яким передбачено підвищення оплати праці, він звернувся до УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова з відповідною заявою від 13.10.2016 року про здійснення перерахунку та виплати пенсії, відповідно до довідки, виданої Національною Академією Прокуратури України 06.10.2016 року за № 18/289-вих. 16. Відповідач 21.10.2016 року прийняв рішення № 16199-02/16, яким відмовив в перерахунку пенсії за вислугу років, з підстав того, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ від 02.03.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення "213-VIII з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ "Про забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ "Про прокуратуру" та з вказаної дати пенсії в порядку та на умовах, передбачених вищезазначеним законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Вважає, що таке рішення відповідача є незаконним, суперечить чинному законодавству, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити, з обставин, наведених в обгрунтування позовних вимог.

Уповноважений представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином. Від начальника управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова надійшли заперечення проти адміністративного позову, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 В обґрунтування заперечень посилається на те, що 13.10.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з 15.07.2015 року втратив чинність (крім окремих положень) відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-УН.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Закон України від 02.03.2015 р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» набрав чинності з 1 квітня 2015 року.

Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, таким чином, з 01.06.2015 р. втратили чинність норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, у зв'язку з чим, з цієї дати пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими законами не призначаються.

Крім того, у абзаці п'ятому пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України вказано, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Закон України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ прийнятий 14.10.2014 року, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УІІІ прийнятий 02.03.2015 року, тобто пізніше, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Тобто, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про прокуратуру", не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Вищезазначені норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України неконституційними не визнані, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Крім того, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Так, відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положеннями частини 1 статті 100 КАС передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Отже, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

На підставі вищевикладеного, управлінням позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, про що позивача повідомлено листом від 21.10.2016 № 16199-02/26.

Відповідно до зазначеного, управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова діє в межах покладених повноважень та згідно чинного законодавства України і не порушило права та законні інтереси позивача.

Справа розглядається у відсутність позивача та представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судовим розглядом справи встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 02.03.1978 року.

В травні 1998 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з посади проректора по учбовій роботі - заступника начальника Управління Генеральної прокуратури України у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати згідно з вимогами ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру", в редакції, що діяла на момент призначення пенсії. Отримував пенсію з урахуванням відповідних підвищень, встановлених постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII (в редакції від 25.09.2008 р., чинної на час призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників або у зв'язку із звільненням з роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" підвищено заробітну плату працівників прокуратури.

Таким чином, з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" виникли підстави для перерахунку пенсії.

30.09.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №763 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505", якою підвищено посадові оклади працівників прокуратури, що згідно з вимогами ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

В зв'язку з прийняттям постанови КМУ №763 від 30.09.2015 року, яким передбачено підвищення оплати праці, позивач звернувся до УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова з відповідною заявою від 13.10.2016 року про здійснення перерахунку та виплати пенсії, відповідно до довідки, виданої Національною Академією Прокуратури України 06.10.2016 року за № 18/289-вих. 16.

Відповідач 21.10.2016 року прийняв рішення № 16199-02/16, яким відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років, з підстав того, що відповідно до п. 5 р. ІІІ Прикінцевих положень ЗУ від 02.03.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ "Про забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ "Про прокуратуру". Здійснення перерахунку пенсії відповідно до ЗУ "Про прокуратуру" чинним законодавством не передбачено. В перерахунку пенсії на підставі поданої заяви від 13.10.2016 року та наданої довідки №18-289 від 06.10.2016 року відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, сімнадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з положеннями ч.17 ст.50-1 Закону призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців.

Положеннями ч. 18 ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII, встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому суд дійшов такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Відповідно до положень ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з вимогами ст.ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на думку суду, стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а ні перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи, що позивач звернувся 13.10.2016 року до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова, на думку суду, повинно було керуватися ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13) та від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13).

В Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, зазначено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, згідно з положеннями ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційним Судом України неодноразово розглядалися питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 244 - 2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.12.2013 року у справі № 21-348а13, в постанові Верховного суду України від 17.12.2013 р. по справі № 21 - 445а13, оскільки рішення Верховного Суду України у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, тому суд застосовує у своїй практиці ці рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №-213-VIII, є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не їх перерахунку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Вимогами ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до пенсійного органу з заявою про проведення перерахунку пенсії - 13.10.2016 року, пенсія позивача на підставі довідки, виданої Національною Академією Прокуратури України 06.10.2016 року за № 18/289-вих. 16. з 13.04.2016 року, а ні з 01.01.2016 року, як просить позивач..

Відтак, суд доходить висновку про наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу, з 13.04.2016 року на підставі довідки, виданої Національною Академією Прокуратури України 06.10.2016 року за № 18/289-вих. 16. відповідно до вимог ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру", №1789-ХІІ від 05.11.1991 року, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку та проведення відповідних виплат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11, 17, 69 - 71, 76, 86, ч.6 ст.128, 159 - 163, 244 - 2 КАС України, ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", Законом України „Про прокуратуру", постановою Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-348а13, постановою Верховного суду України від 17.12.2013 р. по справі № 21 - 445а13, суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" на підставі довідки про заробітну плату, виданої Національною Академією Прокуратури України 06.10.2016 року за № 18/289-вих. 16.

Скасувати рішення УПФУ в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова №16199-02/16 від 21.10.2016 року щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 у перерахунку пенсії за вислугою років згідно вимог ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2011 року № 2663-ІІІ, що діяла станом на грудень 1994 року) з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно довідки про заробітну плату, виданої Національною Академією Прокуратури України 06.10.2016 року за № 18/289-вих. 16, починаючи з 13.04.2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснити виплати зазначених коштів, оскільки згідно з постановою КМУ №1013 від 09.12.2015 року, підвищення посадових окладів працівників органів прокуратури здійснюється з 01.12.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 сплачений судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.)

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: І.О.Грищенко