Справа № 2а-6967/12/2070
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Київ К/800/3690/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2012р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2012р. у справі за його позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про поновлення на публічній службі, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірним та скасування наказу від 28.04.2012р. № 360 о/с в частині його звільнення, поновлення на посаді заступника начальника ГУ МВС України в Харківській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.04.2012р. по день постановлення рішення суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2012р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2012р., позов залишено без задоволення.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (затв. постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. № 114) особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання.

Згідно пункту 7 цього Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, залежно від присвоєних їм спеціальних звань, перебувають на службі в органах внутрішніх справ до такого віку, зокрема, полковники міліції та полковники внутрішньої служби - 50 років.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді першого заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Судами також встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, досяг граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, та був залишений на службі до 27.11.2011р. за погодженням Міністра внутрішніх справ України його рапорту від 27.11.2009р. про залишення на службі в органах внутрішніх справ.

25.11.2011р. позивач повторно звернувся на ім'я Міністра внутрішніх справ України із рапортом щодо продовження строку проходження служби в органах внутрішніх справ України на один рік, проте в задоволенні рапорту йому було відмовлено. (а.с. 68)

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 27.04.2012р. № 348 о/с позивача поновлено на посаді першого заступника начальника ГУ МВС України в Харківській області, звільнивши його з посади заступника начальника УМВС України на Південній залізниці - начальника кримінальної міліції. (а.с. 29)

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 28.04.2012р. № 360 о/с позивача звільнено з посади першого заступника начальника ГУ МВС України в Харківській області у відставку за пунктом 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с. 30)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на момент звільнення з органів внутрішніх справ позивач досяг граничного віку перебування на службі, в задоволенні рапорту про продовження строку перебування на службі в органах внутрішніх справ йому відмовлено, а тому правових підстав для залишення на службі немає.

Крім того, суди виходили з того, що перебування позивача на час звільнення на лікарняному та у відпустці не може бути підставою для скасування оскаржуваного наказу, оскільки позивача звільнено зі служби у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на службі.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено досягнення позивачем граничного віку перебування на службі, звільнення позивача відповідає вимогам пункту 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України від 29.07.1991р. № 114, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про відмову в задоволенні позову.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що його звільнення зі служби відбулось протиправно в період тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці також є безпідставним, оскільки передбачені частиною 3 статті 40 КЗпП України гарантії стосуються випадків звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а у випадку звільнення позивача таке звільнення відбулось у зв'язку із досягненням ним граничного віку перебування на службі з незалежних від ініціативи сторін підстав.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2012р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2012р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець