Справа № 242/5413/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Васильєва Ірина Анатоліївна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року справа №242/5413/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Ханова Р.Ф.

Чебанов О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року по справі № 242/5413/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2016 року ОСОБА_3 (далі - позивач, Середа О.А.) звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області (далі - відповідач, УСЗН м. Авдіївки) з вимогами: визнати діяльність відповідача яка полягає у визнанні призначеної та сплаченої на її ім'я щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як надмірно виплаченою - протиправною; зобов'язати відповідача скасувати розрахунок надмірно виплаченої на її ім'я суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 32 485,27 грн.; визнати діяльність відповідача щодо припинення виплати на її ім'я щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг - протиправними; скасувати рішення відповідача щодо припинення виплати на її ім'я щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання; зобов'язати відповідача поновити на її ім'я щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дати, коли така виплата була припинена; стягнути з Управління праці та соціального населення військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області на її користь судовий збір (арк. справи 3-7).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року вказаний вище адміністративний позов задоволений частково, визнана діяльність відповідача, яка полягає у визнанні призначеної та сплаченої позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 32 485,27 грн. як надмірно виплаченою - протиправним. В решті позовних вимог відмовлено (арк. справи 45-46).

Не погодившись із таким рішенням суду відповідач (далі - апелянт) подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив, що судом першої інстанції неправомірно прийнята постанова про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачем впротеріч вимог Постанови КМУ № 505 в заяві про призначення грошової допомоги для покриття втрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг не задекларовано у володінні наявність житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО, (нерухоме майно: ? частки двокімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1), тому остання повинна повернути надміру сплачені кошти внаслідок подання недостовірних відомостей у заяві.

З урахуванням викладеного, апелянт просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову (арк. справи 49-51).

Сторони до судового засідання не з'явились, відповідач та позивач просили розглядати справу за їх відсутності, з урахуванням викладеного суд розглядає справу на підставі статті 197 КАС України у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги встановила, що 28.10.2014 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення грошової допомоги для покриття втрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг їй та членам її сім'ї, з урахуванням чого 29.10.2014 р. їй та членам сім'ї було призначено грошову допомогу. За результатами проведеної УСЗН ВЦА м.Авдіївка Донецької області перевірки було виявлено, що позивачу належить 1/4 частина двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Вказані відомості підтверджуються довідкою з реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. З урахуванням чого рішенням відповідача від 21.09.2016 р. позивачу та членам її сім'ї було припинено виплату грошової допомоги для покриття втрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та 22.09.2016 р. щодо неї відповідачем складено повідомлення про відшкодування суми надміру виплаченої соціальної допомоги та інших виплат (арк. справи 10-11, 12, 14, 15, 28, 29-31,33, 34, 35, 36, 37).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду першої інстанції, при цьому колегія суддів зазначає, що відповідач зобов'язав повернути кошти повідомленням від 22 вересня 2016 року оскільки відповідно до пункту 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505 від 01.10.2014 року в редакції чинній на час звернення позивача з заявою про призначення грошової допомоги встановлено, що у заяві про призначення грошової допомоги окрім іншого, зазначається «наявність у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції», а у відповідності до пункту 11 вказаного Порядку встановлено, що «суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються». При цьому колегія суддів не погоджується з такими діями та повідомленням відповідача, оскільки на момент звернення позивача з заявою на отримання грошової допомоги діяв Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

При цьому у відповідності до статті 11 Прикінцевих та перехідних положень встановлено Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону: забезпечити прийняття відповідно до своєї компетенції нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону та затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення; у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

Як встановлено судом, перший остаточний перелік населених пунктів, де проводиться АТО затверджений КМУ на виконання ЗУ № 1669 тільки 30 жовтня 2014 року 1053-р, отже з порушенням строків прийняття, які були встановлені Законом України № 1669, що на думку суду прямо не залежало від позивача, та загальновідомим фактом є те, що м. Авдіївка належить до населених пунктів де здійснюється антитерористична операція. Відсутність юридичної визначеності населеного пункту Авдіївка станом на 28.10.2014 року до населеного пункту де проводиться АТО, не може бути покладено в провину фізичної особи, яка звертається до уповноважених органів за отриманням адресної допомоги.

При цьому суд звертає увагу, що у відповідності до пункту 10 Порядку КМУ № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю іі надання, що в свою чергу не було зроблено відповідачем під час розгляду заяви позивача та призначення останній грошової допомоги.

Разом з тим судова колегія не приймає до уваги постання апелянта на лист Міністерства соціальної політики України від 03 серпня 2016 року № 1641/5/75-16, у зв'язку з тим, що вказаний лист не є а ні Законом, ані підзаконним актом, а по-друге - наведений лист датований 03 серпня 2016 року, а період спірних правовідносин у даній справі 28 жовтня 2014 року (дата звернення позивача з заявою до відповідача). Крім того у листі йдеться про наявність житлових приміщень, розташованих на підконтрольній території України, а в п. 5 та 6 Постанови КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року в ред., чинній станом на 28.10.2014 року йдеться про райони проведення АТО. За юридичним визначенням вказані території є різними.

Приймаючи до уваги те, що позивач просила однією з позовних вимог скасувати розрахунок надмірно виплаченої адресної допомоги, а зазначений розрахунок фактично викладений в повідомленні від 22.09.2016 року, то правильним способом захисту захистом порушеного права позивача є його скасування. Крім того на виконання вимог частини 1 статті 195 КАС України судова колегія вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги та задовольнити позовні вимоги позивача в частині скасування рішення УПСЗН про припинення виплати допомоги. Позовна вимога про зобов'язання відповідача поновити виплату щомісячної адресної допомоги не підлягає задоволенню, оскільки відновлюється автоматично з часу скасування рішення про припинення цієї виплати.

З урахуванням порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права постанову суду слід скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року по справі № 242/5413/16-а, - задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року по справі № 242/5413/16-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати діяльність відповідача яка полягає у визнанні призначеної та сплаченої на її ім'я щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як надмірно виплаченою - протиправною.

Скасувати рішення управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про припинення ОСОБА_3 виплати щомісячної адресної допомоги від 21 вересня 2016 року.

Скасувати повідомлення управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 22.09.2016 р. про відшкодування ОСОБА_3 суми надміру виплаченої соціальної допомоги та інших виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Р.Ф. Ханова

О.О. Чебанов