Справа № 444/2805/16-а,2-а/444/21/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Справа № 876/2517/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Кухтея Р.В., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - Станька Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 01 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання бездіяльністю протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з адміністративним позовом про визнання бездіяльністю протиправними та зобов'язання відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою та зобов'язання про прийняття рішення про затвердження технічної документації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Жовківського районного суду від 10 липня 2014 року по справі № 444/660/14-а за позовом ОСОБА_1 до Туринківської сільської ради Жовківського району, яка набрала законної сили 11.08.2014 року, суд визнав незаконною відмову Туринківської сільської ради Жовківського району у затвердженні технічної документації із землеустрою, щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,55 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1. Також, суд зобов'язав Туринківську сільську раду Жовківського району розглянути на сесії сільської ради питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою, щодо відведення йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Туринка по вул. Лесі Українки з відповідним прийняттям рішення.

Відтак, не приймаючи рішення про затвердження погодженої технічної документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у двотижневий строк з дня її отримання, відповідач діє не у спосіб передбачений частиною 9 статті 118 Земельною кодексу України, отже допускає протиправну бездіяльність, чим порушує право позивача на безоплатне одержання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 01 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Суд виходив з того, що станом на час розгляду позову, відповідачем не виконано постанову суду яка набрала чинності і зобов'язувала розглянути на сесії питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки позивачу.

Разом з тим, сільська рада відповідно до норм ст. 118 ЗК України зобов'язана прийняти рішення. Причому, погоджуючи межі земельної ділянки посадові особи визнали позивача землекористувачем та його майбутнє право на спірну земельну ділянку.

Щодо вимог про зобов'язання раду затвердити технічну документацію із землеустрою та передати у приватну власність позивачу земельну ділянку - відмовлено, позаяк суд не може замінювати орган в компетенції якого прийняття подібних рішень.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що зі змісту Рекомендації № 12 (80)2 Комітету Міністрів, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. Подібне вбачається зі справи Європейського Суду з прав людини (ЄССЛ) «Свято-Михайлівська Парафія проти України», рішення від 14.06.2007 року.

З аналізу практики касаційного суду та п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України (ПВАСУ) від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання чи неналежного виконання не виникла б необхідність повторно звернення до суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на виконання постанови по справі № 444/660/14, 09.02.2015 року Жовківським районним судом було видано виконавчий лист, який позивачем було пред'явлено у ВДВС Жовківського РУЮ Львівської області для виконання.

У ВДВС Жовківського РУЮ по вказаному виконавчому листі 03.04.2015 року було відкрито виконавче провадження № 47088238 та надано Туринківській сільській раді Жовківського району строк для добровільного виконання до 10.04.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час Туринківською сільською радою Жовківського району постанова суду невиконана, оскільки рішення про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Туринка, по вул. Лесі Українки - не прийнято.

Що стосується задоволеної частини позовних вимог, то колегія суддів абсолютно погоджується висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Матеріалами справи підтверджена наявність усіх документів необхідних для прийняття рішення, відтак не приймаючи таке рішення, за наявності усіх підстав для того, відповідач по справі допускає протиправну бездіяльність. Крім того, позовна вимога про зобов'язання Туринківської сілької ради розглянути не сесії сільської ради питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою є підставною та підлягає задоволенню

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Туринківську сільську раду зобов'язати прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,55 га в с. Туринка по вул. Лесі Українкм, то такі не підлягають до задоволення з огляду на те, що за своєю правовою природою повноваження відповідача щодо прийняття вищевказаного рішення є дискреційними повноваженнями даного відповідача.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також «Рекомендація R (80)2») під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність законних підстав для часткового задоволення позову.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Жовківського районного суду Львівської області від 01 лютого 2017 року по справі № 444/2805/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Р.В. Кухтей

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 03.04.2017 року.