Справа № 809/267/17
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2017 р. № 809/267/17

15 год. 30 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів Михайлини Ю.Б., Ковтуна А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними та зобов"язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

08.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними та зобов"язання до вчинення дій, стягнення коштів. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідачами в порушення вимог чинного законодавства не винесено наказ про призначення його на посаду в органах патрульної поліції України, не допущено до виконання службових обов'язків та не виплачено грошове забезпечення починаючи з 03.05.2016 року, чим також заподіяно моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснили, що Департаментом патрульної поліції України було запропоновано позивачу одну з вакантних посад в Управлінні патрульної поліції у м. Івано-Франківську. Вказали, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції (далі - ГУ НП) в Івано-Франківській області №125 за о/с від 25.04.2016 позивач був відряджений до Департаменту патрульної поліції НПУ для подальшого проходження служби. Зазначили, що на їх думку, Департамент патрульної поліції НПУ протиправно ухилився від оформлення наказу про прийняття ОСОБА_6 на публічну службу в Управлінні патрульної поліції у м. Івано-Франківську, так як позивача фактично було допущено до виконання службових обов'язків у період з травня по липень 2016 року. Крім цього з серпня 2016 року Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську неправомірно не допускає ОСОБА_1 до виконання службових обов'язків. Звернули увагу суду, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі за №809/1437/16 від 22.12.2016 року, яка набрала законної сили 16.01.2017 року, встановлено факт перебування позивача у відносинах публічної служби з Управлінням патрульної поліції у м. Івано-Франківську та невиплату грошового забезпечення починаючи з 03.05.2016 року. При цьому вказали, що особова справа та трудова книжка позивача зберігаються у відділі кадрів Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську, що фактично позбавляє ОСОБА_1 можливості працевлаштуватись на іншу роботу. Також звернули увагу суду на те, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка оцінюється ОСОБА_1 в розмірі 10 000 грн. Просили позов задовольнити.

Представники відповідачів позов не визнали з мотивів, викладених у письмовому запереченні. Суду пояснили, що ОСОБА_1 не був призначений на посаду в Управлінні патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, оскільки підрозділом внутрішньої безпеки в Івано-Франківській області службовим листом від 06.06.2016 повідомлено про недоцільність відрядження позивача для подальшого проходження служби у згаданому Управлінні. Зазначили, що наведене стало підставою для надіслання Департаментом патрульної поліції ГУ НП в Івано-Франківській області листа від 28.07.2016 №3362/41/4/01-2016 щодо внесення змін до наказу від 25.04.2016 №125 о/с про відрядження позивача для подальшого проходження служби в Управлінні патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції з 03.05.2016. Суду пояснили, що за наслідками розгляду даного звернення наказом за №300 від 10.08.2016 року ОСОБА_1 був залишений на займаній посаді в органах Національної поліції України. Крім цього звернули увагу суду на відсутність в трудовій книжці позивача запису про його звільнення з посади в ГУ НП в Івано-Франківській області. Одночасно вказали, що призначення ОСОБА_1 на службу в органи патрульної поліції України не можливе без погодження відділу внутрішньої безпеки. Окремо зазначили, що в даний час Львівським апеляційним адміністративним судом розглядається скарга на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду про відмову в роз'ясненні судового рішення, що на думку відповідачів, унеможливлює вирішення даного публічно-правового спору по суті. Вказали також, що грошове забезпечення позивачу не виплачувалося, оскільки наказ про його призначення в Управлінні не видавався, натомість Богородчанським відділом поліції ГУ НП було виплачено ОСОБА_1 заробітню плату за серпень 2016 року. Дані кошти ОСОБА_1 ГУ НП в Івано-Франківській області не повернені. Просили в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши позивача та його представника, представників відповідачів, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за №2 о/с від 07.11.2015 ОСОБА_1 прийнято на службу в Національну поліцію України, інспектором Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Даним наказом ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання "лейтенант поліції" (а.с.11). 07.04.2016 лейтенант поліції ОСОБА_1, інспектор Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області пройшов атестування. За результатами атестування, атестаційною комісією Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийнято рішення, яким позивача визнано таким, що відповідає займаній посаді (а.с.15).

В судовому засіданні встановлено, що згідно листа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.04.2016 за №1305/41/4/01-2016 запропоновано лейтенанту поліції ОСОБА_1, інспектору поліції Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області одну з вакантних посад в Управлінні патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції. Одночасно ГУ НП в Івано-Франківській області, за наявності його згоди, запропоновано відрядити ОСОБА_1 для подальшого проходження служби у розпорядження Департаменту патрульної поліції, на адресу якого направити особову справу позивача зі службовою характеристикою, а також довідку відділу внутрішньої безпеки про наявність компрометуючих матеріалів (а.с.14).

Наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 25.04.2016 №125 о/с "По особовому складу" позивача відряджено для подальшого проходження служби до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 03.05.2016, звільнивши його з посади інспектора Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (а.с.12).

Судом встановлено, що ГУ НП в Івано-Франківській області, на виконання листа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.04.2016 за №1305/41/4/01-2016, особову справу позивача направлено до Департаменту, а з позивачем проведено повний розрахунок при звільненні та видано грошовий атестат №2 від 19.05.2016 (а.с.19).

Таким чином, відносини публічної служби ГУ НП в Івано-Франківській області з позивачем припинено у зв'язку з його переведенням для подальшого проходження служби в Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції.

Як вбачається з пояснень представників відповідачів Департаментом патрульної поліції Національної поліції України надіслано Головному управлінню Національної поліції в Івано-Франківській області листа від 28.07.2016 №3362/41/4/01-2016 з проханням внести зміни до наказу від 25.04.2016 №125 о/с в частині відміни пункту щодо відрядження позивача для подальшого проходження служби в Управлінні патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції з 03.05.2016, залишивши його на займаній посаді (а.с.20).

Судом встановлено, що з 03.05.2016 позивач перебував у розпорядженні Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, що також слідує зі змісту наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 25.04.2016 за №125 о/с.

При цьому як вбачається з затверджених начальником Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську графіків чергувань працівників сектору розшуку та дізнання по виїзду на місця скоєння ДТП на травень, червень, липень 2016 року, які містять інформацію про дні, коли ОСОБА_1 заступав у цілодобове чергування, відповідачем фактично допущено позивача до виконання службових обов'язків, надано форму поліцейського та службовий автомобіль (а.с.16-18).

Дані обставини відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказуванню не підлягають як такі, що встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили в адміністративній справі, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, зокрема постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року по справі №809/1437/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення дій, стягнення грошового забезпечення у загальному розмірі 23 107 грн. та моральної шкоди у сумі 10 000 грн., яка набрала законної сили 16.01.2017 року.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наслідками судового розгляду суд не погоджується з бездіяльністю відповідачів щодо неприйняття наказу про призначення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на запропоновану вакантну посаду та недопущенням його до виконання своїх службових обов'язків з огляду на нижчевикладене.

Згідно з ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини 1 статті 13 цього Закону систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Статтею 15 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (частина 1).

Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції (частина 2).

Постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 утворено як окремі юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області та Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Згідно пункту 3 розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 №73 (у редакції наказу Національної поліції від 18.11.2015 №96), Департамент патрульної поліції організовує діяльність підрозділів патрульної поліції, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріальне-технічне та фінансове забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ даного Положення, Департамент патрульної поліції та структурні підрозділи патрульної поліції становлять єдину систему. Структурні підрозділи патрульної поліції підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції.

Таким чином Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Порядок та підстави переміщення поліцейського в органах, закладах та установах поліції визначені статтею 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно положень частини 7 цієї статті переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Частиною 8 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Відповідно до ч.9 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Відповідно до встановлених судом обставин справи, позивача відряджено для подальшого проходження служби до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 03.05.2016, звільнивши його з посади інспектора Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, згідно наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 25.04.2016 №125 о/с "По особовому складу".

Водночас факт перебування позивача у розпорядженні Департаменту патрульної поліції, а саме Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську у період з травня по липень 2016 року визнано і самими відповідачами, що підтверджується змістом поданого суду заперечення.

Згідно системного аналізу правової природи публічної служби остання є особливим видом трудової діяльності осіб, які заміщують посади в державних органах та органах місцевого самоврядування щодо реалізації завдань і функцій держави та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що починаючи з 03.05.2016 позивач перебував у відносинах публічної служби з Управлінням патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора сектору розшуку та дізнання Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, а відповідачами протиправно не видано наказ про призначення ОСОБА_1 на дану посаду та не допущено до виконання службових обов'язків у секторі розшуку та дізнання по виїзду на місця скоєння ДТП.

При цьому суд не приймає до уваги факт виплати Богородчанським відділенням поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 коштів у сумі 4 840 грн, як обставину, що підтверджує факт зайняття позивачем з 10.08.2016 раніше займаної посади - інспектора у вищевказаному органі, оскільки сама по собі виплата доходу не може свідчити про перебування особи у трудових відносинах чи відносинах публічної служби, крім того рішенням суду по справі 809/1437/16 встановлено, що дані кошти було перераховано позивачу помилково (а.с. 71).

На переконання суду, не може бути підставою для припинення публічних відносин позивача з Управлінням патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції і лист Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 28.07.2016 №3362/41/4/01-2016.

Водночас суд вважає безпідставним твердження представників відповідачів на несвоєчасне надання ГУ НП в Івано-Франківській області довідки відділу внутрішньої безпеки про наявність на ОСОБА_1 компрометуючих матеріалів, як підставу для невидання наказу про призначення на запропоновану вакантну посаду з огляду на нижчезазначене.

Так відповідно до ч.10 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» у разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.

Однак, на переконання суду, довідку відділу внутрішньої безпеки, оформлену листом за №466/42-08/01-16 від 06.06.2016 року, не можна розглядати як доказ відсутності відповідного погодження органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб в змісті вищевказаної норми Закону України «Про Національну поліцію», оскільки як вбачається з тексту даного документу, зазначена довідка не була складена та оформлена у відповідності до визначеної нормативними приписами процедури відповідного погодження.

Одночасно суд враховує, що вина позивача у несвоєчасному отриманні вищезгаданої інформації з управління внутрішньої безпеки в даному випадку відсутня.

На переконання суду, дана довідка не може бути підставою як для відмови в належному оформленні позивача на публічній службі, так і для недопущення його до виконання службових обов'язків в порушення встановленого чинним законодавством України порядку відсторонення від служби.

Таким чином, враховуючи відповідний запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та прийняття наказу ГУ НП в Івано-Франківській області про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади з направленням для подальшого проходження служби до іншого органу поліції, підстав для невидачі відповідачами наказу про призначення останнього на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський, та недопущення його до виконання службових обов'язків судом не встановлено.

Посилання відповідачів на наказ ГУ НП в Івано-Франківській області від 10.08.2016 за №300 о/с, яким скасовано пункт наказу від 25.04.2016 №125 о/с у частині відрядження позивача для подальшого проходження служби в Управлінні патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, як на підтвердження перебування ОСОБА_1 у відносинах публічної служби з ГУ НП в Івано-Франківській області, не приймаються до уваги судом як безпідставні, оскільки згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року по справі 809/1437/16 згаданий документ є проектом наказу, який не було прийнято, а відтак і підписано уповноваженою особою.

Разом з тим, відповідно до системного аналізу норм чинного законодавства України державний орган не вправі відмінити прийняте рішення у випадку якщо воно вже реалізоване.

Окрім того положеннями Закону України «Про Національну поліцію» встановлено безальтернативні порядок та процедура прийняття на службу в органи національної поліції. При цьому такий спосіб прийняття на службу в органи національної поліції як скасування наказу про звільнення не передбачено.

Суд також відхиляє відповідні доводи представників відповідачів щодо неможливості видання наказу про призначення за відсутності запису в трудовій книжці позивача запису про його звільнення з посади в ГУ НП в Івано-Франківській області, так як неналежне оформлення трудової книжки, допущене з вини іншого органу, виходячи з приписів, визначених ст. 3 Конституції України, не може перешкоджати переведенню поліцейського чи оформленню його на посаді або свідчити про правомірність дій відповідачів.

Відтак позовні вимоги про зобов'язання відповідачів винести наказ про призначення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на запропоновану вакантну посаду та допустити до виконання службових обов'язків підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладені висновки суду є підставною і позовна вимога про стягнення з відповідача грошового забезпечення починаючи з 03.05.2016 по день постановлення рішення суду, так як порушене право позивача на одержання відповідного грошового забезпечення є прямим наслідком протиправних дій та бездіяльності відповідачів та підлягає поновленню у судовому порядку.

Так статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю та на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (частини 1, 4).

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частина 7).

Статтею 62 Закону України "Про Національну поліцію" встановлені гарантії професійної діяльності поліцейського, пункт 4 частини 10, якої передбачає, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно частини 1 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до частини 2 цієї статті порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 4 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністра внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, встановлено, що грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Відповідно до пункту 7 розділу І даного Порядку грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

В ході судового розгляду даної адміністративної справи судом встановлено факт невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати), починаючи з 03.05.2016.

Дана обставина відповідачами в судовому засіданні не заперечувалась.

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

При цьому всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно дослідженого в судовому засіданні листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції грошове забезпечення поліцейського, який перебуває на посаді інспектора відділу (сектору) Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську становить 8 000 грн.

Враховуючи вищезаначений період, коли ОСОБА_1 перебував у розпорядженні Департаменту патрульної поліції, однак грошове забезпечення виплачено не було, який складає 10 місяців та 17 робочих днів, то на користь позивача слід стягнути 86 181,82 грн. ((10 х 8 000) + (8000:22)х17) = 86 181,82 грн.) заробітної плати, з них 8 000 грн. заробітної плати за один місяць.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд зазначає, що з урахуванням положень частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України право позивача на звернення з вимогою про відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає у випадку встановлення причинного зв'язку між незаконними діями чи бездіяльністю Департаменту патрульної поліції та втратами немайнового характеру, які зазнав позивач внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ.

При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

ОСОБА_1 вказав на те, що неправомірною бездіяльністю відповідачів йому завдано моральних страждань, дані обставини вплинули на погіршення стану здоров'я та позбавили засобів для існування.

Так, як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів, копії свідоцтва про народження серії І-НМ №299160 від 09.11.2015 року та довідки Департаменту соціальної політики №1732 від 23.02.2017, дружина позивача - ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Відповідно до наданих ОСОБА_1 пояснень, дружина та дочка перебувають на його утриманні.

На переконання суду, визначений позивачем розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, ступеню вини відповідачів, а також іншим обставинам справи, які мають істотне значення для вирішення питання про стягнення такої компенсації.

Таким чином, з урахуванням встановленої судом протиправної бездіяльності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України по відношенню до позивача, є достатні підстави для стягнення з даного відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 10 000 грн., а тому дану позовну вимогу слід задовольнити.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача є правомірними та такими, що повністю відповідають положенням діючого законодавства України, належним чином обґрунтовані, і тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС України рішення про присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 по 1 280 грн. судових витрат, сплачених відповідно до квитанції ПАТ «Приват Банк» за №0.0.701800412.2 від 08.02.2017 року.

На підставі ст.ст. 3, 43 Конституції України, ст.ст. 62, 65, 94 Закону України «Про Національну поліцію», керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції щодо недопущення лейтенанта поліції ОСОБА_1 до виконання службових обов'язків на посаді інспектора сектору розшуку та дізнання Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції.

Зобов'язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України винести наказ про призначення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора сектору розшуку та дізнання Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції з 03.05.2016 року.

Зобов'язати Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції України допустити лейтенанта поліції ОСОБА_1 до виконання службових обов'язків на посаді інспектора сектору розшуку та дізнання Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 96 181 (дев'яносто шість тисяч сто вісімдесят одну) грн. 82 коп., з яких 86 181 (вісімдесят шість тисяч сто вісімдесят одну) грн. 82 коп. грошового забезпечення за період з 03.05.2016 року по 24.03.2017 року та 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди.

Постанову суду в частині стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. звернути до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 1 280 (одну тисячу двісті вісімдесят) грн. судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 1 280 (одну тисячу двісті вісімдесят) грн. судових витрат.

Згідно ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 30.03.2017 року.