Справа № 808/1860/16
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року (10 год. 55 хв.)Справа № 808/1860/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко JI.O., при секретарі Рудиці В.А., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Гофрапак

до Вільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 09.02.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофрапак" (далі позивач, ТОВ «Гофрапак») до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (правонаступником якої є Вільнянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області) (далі відповідач, Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 09.02.2015 про збільшення суми грошових зобовязань з податку на додану вартість на суму 69875,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 34937,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 09.02.2015 про збільшення суми грошових зобовязань з податку на прибуток на суму 4030,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 2015,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що обставини та висновки, викладені в Акті перевірки № 07/2211/35147531 від 26.01.2015, на підставі яких збільшено суму грошових зобовязань, не відповідають дійсності. Правочини, укладені позивачем із підприємствами ТОВ «Грант Тайм» та ТОВ «Мета- Днепр» не мають ознак фіктивних правочинів, оскільки сторонами вони виконані в повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими документами: податковими та видатковими накладними, а також проведенням повного розрахунку між сторонами. Товари (роботи та послуги), що отримані ТОВ «Грант Тайм» та ТОВ «Мета- Днепр», були придбані для використання у господарській діяльності товариства та були використані у ній. Чинне законодавство України передбачає презумпцію правомірності правочину. А, відтак, прийняті податкові повідомлення-рішення є такими, що суперечать чинному законодавству, прийняті з порушенням вимог Податкового кодексу України та, відповідно підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у поданих до суд запереченнях, згідно яких вважає, що податкові повідомлення - рішення, винесені відповідачем, є законними та обґрунтованими. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Відповідачем надані суду усі необхідні докази, які підтверджують відсутність фактичної поставки товару за укладеними договорами між позивачем і ТОВ «Грант Тайм» та ТОВ «Мета- Днепр». Зважаючи на викладене, відповідач вказував на обґрунтованість висновків перевірки, а відтак і правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, та просив у позові відмовити у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як свідчать матеріали справи, ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області (правонаступником якої є відповідач у справі) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Гофрапак» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Грант Тайм» () за період березень та червень 2013 року та ТОВ «Мета-Днепр» () за період січень 2014.

За результатами перевірки складено акт від 26.01.2015 року №07/2211/35147531.

Перевіркою встановлено:

- порушення норм п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 149.1 ст. 149 та п. 152.1 ст. 152 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток до сплати в бюджет на загальну суму 4030 грн., в т.ч. за 2013 рік в сумі 4030 грн.;

- порушення норм п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п.200.1, 200.2, ст.200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету всього на суму 69875 грн., в тому числі за березень 2013 в сумі 24512 грн., за червень 2013 в сумі 14282 грн., за січень 2014 в сумі 31081 грн. (в частині взаємовідносин з ТОВ «Грант Тайм» () та з ТОВ «Мета-Днепр» ().

Зазначений акт отримано 26.01.2015 особисто директором позивача, та підписано з запереченнями.

Директором ТОВ "ГОФРАПАК" надано заперечення (Вих.. №46 від 30.01.15р.) на Акт №07/2211/35147531 від 26.01.2015р. про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Гофрапак» () з питань дотримання вимог податкового законодавства та іншого законодавства при здійснені взаємовідносин з ТОВ «Грант Тайм» () в березні та червні 2013 року, з ТОВ «Мета-Днепр» () в січні 2014 року. ДПІ у Запорізькому районі відповідь на заперечення надана листом від 06.02.15 №112/10/08-08-22.

На підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки, з урахуванням відповіді на заперечення до акту перевірки, ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення від 09.02.2015

-№, яким донараховано суму грошового зобовязання з ПДВ всього у сумі 104812,50 грн., в т.ч. основний платіж 69875,00 грн., штрафна (фінансова) санкція 34937,50 грн.;

№000032211, яким донараховано суму грошового зобовязання з податку на прибуток всього у сумі 6045,00 грн., в т.ч. основний платіж 4030,00 грн., штрафна (фінансова) санкція 2015,00 грн.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Висновки, яких дійшов податковий орган за результатами проведеної перевірки, суд вважає обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам, з огляду на наступне:

Як встановлено судом, ТОВ «Гофрапак» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Грант Тайм» () та з ТОВ «Мета-Днепр» ().

Так, в січні 2014 року ТОВ «ГОФРАПАК» мало взаємовідносини з ТОВ «Мета-Днепр» () всього у сумі 193 572 грн., в т.ч. ПДВ 32262 грн. Товар - картон для виробництва гофротари, папір для гофрування.

Згідно наданих до перевірки документів розрахунки по зазначеній операцій між ТОВ «ГОФРАПАК» та ТОВ «Мета-Днепр» проводились у безготівковій формі згідно наступних банківських виписок:

-№ 2 від 08.01.2014 року на загальну суму 12200 грн., в т.ч. ПДВ - 2033,33 грн.;

- № 1004 від 04.02.2014 року на загальну суму 20000 грн., в т.ч. ПДВ - 3333,33 грн.

Згідно оборотно - сальдової відомості по рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Мета- Днепр» за січень 2014 року кредиторська заборгованість станом на 01.01.2014 року становить 358070,90 грн., в т.ч. ПДВ - 59678,48 грн., а станом на 31.01.2014 року кредиторська заборгованість становить 539440,01 грн., в т.ч. ПДВ - 89906,67 грн.

Щодо твердження позивача про розрахунки з контрагентом за допомогою простого векселя, слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 4 ЗУ «Про обіг векселів в Україні», - Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі. В даному випадку в договорі така умова не була обумовлена і відповідні документи не було надано ані під час проведення перевірки, ані під час подачі заперечень на акт перевірки, ані під час процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень - рішень.

В товарно-транспортних накладних зазначено авто підприємство: ОСОБА_3

Товарно-транспортні накладні заповненні з порушеннями, в т.ч. зазначені неповні адреси пункту навантаження та пункту розвантаження (Пункт навантаження - «м.Дніпропетровськ», Пункт розвантаження - «Запорізька обл.., смт.Комишуваха».

Відповідно підсистеми «Аналітична система» 1С «Податковий блок» за січень 2014 року рахувалась розбіжність між задекларованою сумою податкового кредиту ТОВ «ГОФРАПАК» та сумою податкових зобов'язань ТОВ «Мета-Днепр» (ПЗ<ПК).

Від ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська отримано акт № 465/04-62-22- 3/38503549 від 31.03.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "МЕТА-ДНЕПР" () щодо непідтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року», яким не підтверджено взаємовідносини ТОВ «Мета-Днепр» з контрагентами- постачальниками та контрагентами-покупцями.

Згідно наданих ТОВ «ГОФРАПАК» до перевірки документів товар (папір для гофрування), придбаний у ТОВ «Мета-Днепр» в січні 2014 року на суму ПДВ 32262 грн. в подальшому був використаний у власному виробництві для виготовлення готової продукції.

Також, в березні та червні 2013 року позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Грант Тайм» () всього у сумі 232764 грн., в т.ч. ПДВ 38794 грн. Товар - крохмаль кукурудзяний, папір для гофрування.

Відповідно договору № 837 від 27.02.2013 року: ТОВ «Грант Тайм» - Постачальник; в особі директора ОСОБА_4, ТОВ «Гофрапак» - Покупець, в особі директора ОСОБА_5; Товар - крохмаль кукурудзяний; Поставка товару здійснюється автотранспортом Покупця та за його рахунок; Оплата шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, але не пізніше 31.07.2013 року; договір діє до 31.12.2014 року.

Відповідно до договору № 725 від 12.11.2012 року: ТОВ «Грант Тайм» - Постачальник; в особі директора ОСОБА_4, ТОВ «Гофрапак» - Покупець, в особі директора ОСОБА_5; Товар - картонно-паперова продукція; Поставка товару здійснюється на умовах FCA - склад Продавця, шляхом завантаження товару в автомобільний транспорт Покупця або перевізника; Оплата здійснюється Покупцем за кожну обумовлену партію з від термінуванням 72 календарних дня; договір діє до 31.12.2013 року.

В товарно - транспортних накладних зазначено авто підприємства: ТОВ «ПГ «Венга», ТОВ «Скай-Девелопмент».

Товарно-транспортні накладні заповненні з порушеннями, в т.ч. зазначені неповні адреси пункту навантаження та пункту розвантаження (Пункт навантаження - «м.Київ», Пункт розвантаження - «Запорізька обл.., смт.Комишуваха».

Згідно картки рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Грант Тайм» по зазначеним операціям станом на 30.06.2013 року кредиторська заборгованість становить 232761,90 грн., в т.ч. ПДВ 38793,65 грн.

Платіжні доручення щодо проведення розрахунків між ТОВ «ГОФРАПАК» та ТОВ «Грант Тайм» до перевірки не надано, до суду зазначені документи також не надавалися.

Відповідно підсистеми «Аналітична система» 1С «Податковий блок» за березень червень 2013 року рахувалась розбіжність між задекларованою сумою податкового кредиту ТОВ «ГОФРАПАК» та сумою податкових зобов'язань ТОВ «Грант Тайм» (ПЗ<ПК).

Крім того, як вбачається з акта ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м." від 16.04.2014 №1057/2659/22-02/38123047 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "ГРАНТ ТАЙМ" () щодо підтвердження господарських відносин із постачальниками та покупцями за період 01.02.2013 по 28.02.2014року.», «а) підприємство не знаходиться за податковою адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 72; б) встановлено місцезнаходження та допитано гр. ОСОБА_6, який повідомив, що має жодного відношення до реєстрації та фінансово - господарської діяльності ТОВ "ГРАНТ ТАЙМ".

Проведеним співробітниками оперативного управління ДПІ у Шевченківському районі Міндоходів у м.Києві відпрацюванням ризикового платника податків було встановлено, що "ГРАНТ ТАЙМ" код 38123047 має ознаки фіктивності. Підприємство зареєстровано на підставну особу ОСОБА_7, який не здійснював та не мав наміру здійснювати господарську діяльність. З письмових пояснень ОСОБА_7 встановлено, що перебування на посаді керівника товариства громадянин не був обізнаний про здійснення за його підписом підприємницької діяльності, (довіреності на вчинення дій від його імені в інтересах товариства видавав, дозвіл на отримання печаток не отримує, фінансово-господарської діяльності здійснював, не підписує первинні документи бухгалтерського обліку тощо).»

Натомість, оскільки, як було встановлено у ході зазначеного вище кримінального провадження, ТОВ «Грант Тайм» та з ТОВ «Мета-Днепр», податкові накладні яких стали підставою для формування ТОВ «Гофрапак» податкового кредиту, підписані не встановленими особами - від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, отже, виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Крім того, суд зауважує, що у постанові від 26.01.2016 № 21-4781а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого висновку: «первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними».

Таким чином, згідно наведених правових позицій Верховного Суду України, первинні документи фіктивних підприємств-постачальників не тягнуть за собою податкових наслідків для їх контрагентів-покупців.

Також, в матеріалах справи наявна довідка від 02.03.2017 № 019/10/09-006, видана старшим слідчим з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_8, згідно якої ТОВ «ТД «Техенергоснаб» в рамках кримінального провадження № 0000019 від 28.07.2015, досліджувалося як підприємство, якому можливо безпідставно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість від ризикових підприємств. Вказане кримінальне провадження не здійснюється щодо юридичної особи вказаного товариства чи його службових осіб, тому будь - яких судових рішень не існує.

Згідно наданих ТОВ «ГОФРАПАК» до перевірки документів товар (крохмаль кукурудзяний, папір для гофрування), придбаний у ТОВ «Грант Тайм» в березні 2013 року на суму ПДВ 24512 грн., в червні 2013 року на суму ПДВ 14282 грн. в подальшому був використаний у власному виробництві для виготовлення готової продукції (гофраящиків).

Відповідно до ст.1 Закону України від 16.07.99 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З урахуванням п.2 ст. 3, відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 138.2, п.138.4, п.138.5 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) ТОВ «Гофрапак» включено до складу витрат, придбаних ТМЦ у ТОВ "ГРАНТ ТАЙМ", які не підтверджені відповідними документами, а саме не використовувались відповідно до технічних норм, списання товарів-матеріальних цінностей на виробництво, що призвело до необгрунтованого списання витрат.

Згідно зі статтею 22 Стандарту №16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 р. №318, до складу матеріальних витрат включається вартість таких видів цінностей:

1). сировини і матеріалів, які придбаваються у сторонніх підприємств і організацій та входять до складу виготовлюваної продукції, створюючи її основу, або є необхідним компонентом при виготовленні промислової продукції;

2). купованих комплектуючих виробів і напівфабрикатів, що підлягають монтажу або додатковій обробці на цьому підприємстві;

3). придбаного у сторонніх підприємств і організацій різного палива, яке витрачається з технологічною метою на отримання всіх видів енергії, опалювання виробничих приміщень, транспортні роботи, пов'язані з обслуговуванням виробництва власним транспортом;

4). придбаної енергії всіх видів, яка витрачається на технологічні, енергетичні й інші виробничі потреби підприємства;

5). купованих матеріалів, які використовуються у процесі виробництва продукції промисловості для забезпечення нормального технологічного процесу й упакування продукції або витрачаються на інші виробничі й господарські потреби, а також запасних частин для ремонту обладнання, зносу інструментів, пристроїв, інвентарю, приладів, лабораторного обладнання та інших засобів праці, що не належать до основних виробничих засобів, зносу спецодягу й інших малоцінних предметів.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України від 16.07.99 р. №996-ХІV "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" (зі змінами і доповненнями), основою для бухгалтерського обліку господарських операцій повинні бути документи, що фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відпуск у виробництво сировини і матеріалів, купованих напівфабрикатів і комплектуючих, інших видів матеріальних цінностей, що використовуються у процесі виробництва готової продукції, повинен відбуватися за письмовими заявками керівників цехів, дільниць та інших виробничих підрозділів підприємств.

При передачі сировини і матеріалів повинні використовувати облікові документі внутрішньовиробничого (управлінського, оперативного) обліку, типові форми які затверджу Наказом №193 "Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини і матеріалів", а також інші документи, як такі, що мають типову форму, так і ті, із розроблені і використовуються на цьому підприємстві. Перелік таких документів, порядок з заповнення і використання повинен передбачатися планом (графіком) документообіг підприємства, його обліковою політикою тощо.

Документом, у якому повинні відображатись кількість цього виду матеріальні цінностей, що підлягають відпуску зі складу до виробничих підрозділів, залежно зі розроблених норм витрати матеріалів, купованих напівфабрикатів і комплектуючих як і одиницю готової продукції, що випускається, так і на весь обсяг випуску конкретного її виду, як правило, лімітно-забірна карта.

Сировина і матеріали повинні відпускатись зі складу і надходить у виробництво на підставі належно оформлених документів внутрішнього обліку за натуральними показниками вагою, об'ємом, площею або кількістю, відповідно до діючих технічних норм із зазначення видів або груп продукції, для виробництва яких вони відпущені. Під витратою сировини матеріалів на виробництво розуміють їх використання безпосередньо у виробничому процесі.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідним розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість веденні зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з меті їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльне»: платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у теч числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використана оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставі для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів з сплати грошових коштів.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість неможливо з'ясовувати такі обставини як рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

При перевірці постачальника ТОВ «Гофрапак» неможливо перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення господарської діяльності.

Підставою для виникнення у платника права на формування валових витрат є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт) з метою їх використання в межах власної господарської діяльності, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

При цьому обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих даних податкового обліку належними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт), оскільки саме він є особою, яка зменшує об'єкт оподаткування податком на прибуток та об'єкт оподаткування на додану вартість.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Склад витрат та порядок їх визнання визначені ст. 138 Податкового кодексу України (далі по тексту постанови ПК України). Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності та інших витрат. Витрати операційної діяльності включають: 1) собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати; 2) витрати банківських установ (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 ПК України).

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Таким чином, у разі, якщо платник податку здійснив певні витрати на придбання товарів (робіт, послуг) для їх подальшого використання у власній господарській діяльності і ці витрати підтверджуються відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, він має право віднести такі витрати до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, і, навпаки.

За приписами п.14.1.18, п.14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПКУ), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового Кодексу України, Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) - ОСОБА_8 виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Так, відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставка встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послу: метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшої використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платня! податку.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, що здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, підтверджений податковою накладною.

З врахуваннями вищевказаного відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.03.2012р. (справа №21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, виписані від імені осіб які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених в них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Таку позицію ВСУ виклав і в постановах від 22.09.2015р. та від 02.12.2015р.

Отже, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платником податків-покупцем. Лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку-покупця, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, безспірно позбавляють покупця права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Інших умов для формування податкового кредиту за наслідками придбання товарів - таких як обов'язкова сплата постачальниками сум податку до бюджету, у т.ч. по ланцюгу постачання товару тощо, у Податковому кодексі України не передбачено.

Таким чином, податковий кредит формується за умови списання платником податків грошових коштів в оплату товарів (робіт, послуг)/отримання ним товару, та повинен підтверджуватися податковою накладною.

Виходячи з вищенаведених правових позицій Верховного Суду України, первинні документи, підписані від імені ТОВ «Грант Тайм» та ТОВ «Мета-Днепр», є такими, що мають нелегальний характер, а тому не підтверджують належним чином реальність господарських операцій з поставки товару на користь позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність завищення позивачем розміру відємного значення сум ПДВ та заниження податку на прибуток.

Отже, зважаючи на викладене, є правомірними та обґрунтованими висновки податкового органу стосовно того, що позивачем допущено порушення приписів чинного законодавства, визначені в акті перевірки, а, відтак, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до норм чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі встановлення факту протиправних дій суд виносить відповідну постанову.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винесені відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому в задоволені адміністративного позову позивачу слід відмовити у повному обсязі.

Судовій збір, сплачений позивачем, до відшкодування не присуджується.

Керуючись ст.ст.94, 158- 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю Гофрапак до Вільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 09.02.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко