Справа № 415/5329/16-а
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2017-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/4926/16-а
Провадження № 2-а/415/12/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретарів - Нескородової Г.А., Бадаєвої А.Р.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону УПП м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне рядового поліції Кравцова Віталія Валерійовича про визнання протиправними дії та визнання протиправною і скасування постанови, -

встановив:

10 жовтня 2016 року до Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону УПП м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне рядового поліції Кравцова Віталія Валерійовича про визнання протиправними дії та визнання протиправною і скасування постанови.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 01 жовтня 2016 року він приблизно з 20 години перебував в гостях у своїх друзів. Близько о 23 годині він вже почав збиратися до себе додому та згадав, що забув ключі від квартири в машині, яка перебувала біля будинку 34 кварталу Ленінського комсомолу м. Лисичанська Луганської області. Коли він забрав ключі від квартири з його транспортного засобу, то прямував додому, де він і був затриманий з незрозумілих йому на то підстав співробітниками патрульної поліції і доставлений до ГУНП у м. Лисичанську та був протриманий там десь біля півтори години, де стосовно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення.

В поясненнях до протоколу він вказав про свою незгоду з обвинуваченням, пред'явленим до нього, оскільки він не керував зазначеним в постанові транспортним засобом в цей період часу. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.

Інспектор патрульної поліції роти № 1 батальйону УПП м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядовий поліції Кравцов Віталій Валерійович вже після винесення протоколу відразу ж написав і постанову про адміністративне правопорушення. Однак, розгляд справи не місці без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він мав можливості скористуватися. При накладенні розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. Вважає, що за таких обставин його права при такому «розгляді» справи грубо порушено.

Жодних доказів того, що саме він порушив правила дорожнього руху інспектор патрульної поліції Кравцов В.В. не надав. Вважає постанову серії АР № 032382 від 01.10.2016р. винесену з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Просив визнати дії інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону УПП м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції Кравцова Віталія Валерійовича щодо складення постанови серії АР № 032382 від 01.10.2016 р. про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, протиправними та скасувати постанову серії АР № 032382 від 01.10.2016р. про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові, додатково пояснив, що 01 жовтня 2016 року приблизно о 23 годині у місті Лисичанську кв. Центральний його зупинили поліцейські, коли він був пішоходом та пересувався пішки. Після цього поліцейські попросили його надати документи на машину та паспорт, після цього його відвезли до відділу поліції, де і склали постанову про адміністративне правопорушення. Вважає, що він не міг порушити ПДР, так як пересувався пішки, та просив суд задовольнити його позов у повному обсязі. Додатково суду пояснив, що на водійському сидінні перебував він і ще один чоловік - ОСОБА_3, який може все пояснити.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти № 1 батальйону УПП м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядовий поліції Кравцов В.В. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій адміністративний позов не визнав, просив суд розглядати без його участі та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судових засіданнях, у яких був присутній пояснив, що під час його патрулювання 01 жовтня 201 року приблизно о 23 годині ним було виявлено авто, що пересувалось з порушенням правил дорожнього руху, а саме п. 30.2 ПДР - недостатньо освітлений державний номер на автомобілі, даний автомобіль повернув у подвір'я, під'їхав зупинився на стоянці, вийшов водій, коли вони встановили особу водія ним виявився ОСОБА_1 Він не бачив того факту, що двоє чоловіків перебували на водійському місці, адже він бачив, що саме позивач вийшов з машини саме з водійського місця і двері, після чого закрив машину, інших осіб, що виходили з даного транспортного засобу він не бачив. Вони попросили водія надати водійське посвідчення, але ОСОБА_1 даного посвідчення не надав, а отже, керував транспортним засобом без посвідчення водія. Вважає, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, диск з відеозаписом правопорушення, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 032382 від 01.10.2016 року, яка була складена інспектором патрульної поліції роти № 1 батальйону УПП м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядовим поліції Кравцовим В.В. протиправною, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 032382 від 01.10.2016 року особа, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2110 державний номер НОМЕР_1 01 жовтня 2016 року о 23 годині 05 хвилин в м. Лисичанськ по вул. Кольцевій, керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії АР № 032382 від 01.10.2016 року, посилаючись на не порушення ним Правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом були заслухані позивач, відповідач, свідок був заявлений з боку позивача, однак до судового засідання не з'явився, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, на підставі чого судом було встановлено наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Оскаржувана постанова була складена відповідачем по справі, який в судовому засіданні пояснив, що 01 жовтня 201 року о 23 годині він перебував на чергуванні. Водночас, на виконання вимог зазначеної інструкції, що передбачає ухвалення постанови поліцейським у разі виявлення правопорушення, відповідач Кравцов В.В. виявив правопорушення з боку позивача. Також зазначив, що він бачив правопорушення з боку позивача; бачив і керування позивачем транспортним засобом і не бачив того факту, що двоє чоловіків перебували на водійському місці, адже він бачив, що саме позивач вийшов з машини саме з водійського місця і двері, після чого закрив машину, інших осіб, що виходили з даного транспортного засобу він не бачив.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова була складена відповідачем Кравцовим В.В. з дотриманням вимог п. 4 Р. І Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року.

Відповідно до п. 2 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Для з'ясування факту дотримання відповідачем п. 2 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, суд вважає необхідним та доцільним з'ясувати чи містили дії позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Кожен водій транспортного засобу повинен мати про собі та, у визначених законодавством випадках, пред'явити чи передати для перевірки посадовим особам наступні документи - посвідчення водія, тощо.

Вимогу пред'явити чи передати для перевірки посвідчення водія посадова особа може зажадати у випадках, передбачених законодавством.

Вимога до позивача пред'явити посвідчення водія, відповідачем Кравцовим В.В. в судовому засіданні була аргументована ним, адже вимозі щодо пред'явлення позивачем посвідчення водія передувало порушення позивачем ПДР, а саме п. 30.2 ПДР - недостатньо освітлений державний номер на автомобілі. З дослідженого в судовому засіданні відеозапису від 01.10.2016 року, вбачається, що дійсно на автомобілі, на якому пересувався позивач ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_1 був недостатньо освітлений державний номер, у зв'язку з чим суд вважає правомірною вимогу позивача Кравцова В.В. щодо пред'явлення водійського посвідчення позивачем ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що він не керував 01.10.2016 року транспортним засобом, а він був лише пішоходом, а тому не повинен був мати при собі водійське посвідчення та пред'явити його на вимогу інспектора Кравцова В.В..

Після перегляду в судовому засіданні відеозапису, з якого чітко вбачається, що транспортний засіб ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_1 пересувався по вул. Кольцевій м. Лисичанська, після зупинився і з нього з водійського місця вийшов позивач ОСОБА_1, позивач надав інші пояснення, а саме: що на водійському місці перебував ОСОБА_5 і він.

Відповідач Кравцов В.В. заперечував проти даних пояснень позивача, адже вважає, що саме позивач керував транспортним засобом, інших сторонніх осіб він не бачив.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, одночасно з тим, що відповідач Кравцов В.В. вважає, що саме позивач керував транспортним засобом, ним суду був наданий відеозапис, з якого чітко вбачається, що саме позивач після зупинення транспортного засобу вийшов з автомобіля з водійського місця, а отже, позиваче повинен був пред'явити водійське посвідчення на його вимогу.

Таким чином, суд доходить висновку, що пояснення позивача стосовно того, що він не керував транспортним засобом, не узгоджуються з його ж поясненнями, наданими після перегляду відеозапису, адже після перегляду відеозапису ОСОБА_1 вже пояснював, що він перебував у машині на водійському місці, але там також перебував і ОСОБА_5, теж на водійському місці, та не відповідають відеозапису, наданому відповідачем.

Суд, критично ставиться до пояснень позивача ОСОБА_1, адже вони під час слухання справи змінювалися, не узгоджуються між собою, протирічать між собою та дослідженому в залі судового засідання відеозапису та поясненням інспектора Кравцова В.В.. Окрім цього, суд вважає, що позиція позивача ОСОБА_1 пов'язана з захистом позивача, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

Таким чином, відеозаписом та показаннями відповідача, що з автомобіля НОМЕР_2 01 жовтня 2016 року з водійського місця вийшов саме позивач, в об'єктивності та правдивості яких у суду немає підстав сумніватися, спростовується версія позивача ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом ВАЗ 2110 державний номер НОМЕР_1 01 жовтня 2016 року. Показання відповідача Кравцова В.В. у зазначеній частині суд вважає такими, що відповідають дійсності, оскільки з дослідженого в залі судового засідання відеозапису вбачається, що за кермом перебував саме ОСОБА_1

З вищевикладеного суд доходить висновку, що транспортним засобом ВАЗ 2110 державний номер НОМЕР_1 01 жовтня 2016 року о 23 годині 05 хвилин в м. Лисичанськ по вул. Кольцевій керував саме позивач ОСОБА_1

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем Кравцовим В.В. надано суду належні та допустимі докази керування позивачем 01.10.2016 року транспортним засобом ВАЗ 2110 державний номер НОМЕР_1, а отже є доведеним факт того, що позивач ОСОБА_1 01.10.2016 року керував транспортним засобом ВАЗ 2110 державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим набув статусу водія, а не був пішоходом, а отже, повинен був надати відповідачеві Кравцову В.В. посвідчення водія на вимогу останнього.

Об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, становить керування транспортним засобом водіями, які не мають при собі або не пред'явили чи не передали для перевірки посвідчення водія відповідної категорії тощо.

Судом встановлено, що 01.10.2016 року позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2110 державний номер НОМЕР_1 та мав статусу водія 01.10.2016 року та не пред'явив для перевірки відповідачу посвідчення водія.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у формі умислу. Позивач керував транспортним засобом, мав статусу водія, у зв'язку з чим він був зобов'язаний мати при собі посвідчення водія та повинен був пред'явити його для перевірки.

Суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, може бути особа, якій виповнилось 16 років, спеціальний суб'єкт. Позивач ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1, 01.10.2016 року керував транспортним засобом.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Отже, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова була складена відповідачем Кравцовим В.В. з дотриманням вимог п. 2 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем надано докази того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності при наявності належних доказів, з дотриманням вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, врахувавши при цьому пояснення водія та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 032382 від 01.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень, такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання дій патрульного поліцейського Кравцова Віталія Валерійовича незаконними, то позивачем не надано пояснень та доказів на підтвердження даних позовних вимог, у зв'язку з чим, позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 288 КАС України, ст.ст. 126, 251 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, Правилами дорожнього руху України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне рядового поліції Кравцова Віталія Валерійовича про визнання протиправними дії та визнання протиправною і скасування постанови, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА