Справа № 186/253/17
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/253/17
Провадження № 2-а/188/41/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О., при секретарі Брагін А.А.,

розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першотравенського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Першотравенського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначає, що з 20 липня 1991 року перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію по інвалідності. З ІНФОРМАЦІЯ_1 року він отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-ХІІ).

У зв'язку з досягненням пенсійного віку 06 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено ч.2 ст.40 цього Закону, проте листом №К-13 від 17.02.2017 року відповідач йому відмовив у переведенні на пенсію за віком з посиланням на те, що перехід з пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах, на пенсію за віком на загальних умовах із застосуванням середньої заробітної плати за три попередні роки не передбачений діючим законодавством.

З таким твердженням відповідача позивач не згоден, вважає, що у його випадку має місце призначення іншого виду пенсії за іншим Законом, тобто йому було призначено пенсію відповідно до Закону №1788 - XII від 05.12.1991 року, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV від 09.07.2003 року він звернувся вперше і,

посилаючись на ст. 64 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 8, 9, 26, ч.2 ст.40

Закону№1058-ІV позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-ІV з урахуванням ч.2 ст. 40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком;

зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з моменту звернення із заявою до відповідача, тобто з 06 лютого 2017 року відповідно до ст. 26, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV , із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Ухвалою суду від 03.03.2017 року на підставі ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України відкрите скорочене провадження.

Відповідач надав суду письмові заперечення, у яких позов не визнав і вказав, що пенсія за віком на пільгових умовах є тотожною пенсії за віком на загальних підставах, тому у разі досягнення пенсіонером, що отримував пенсія за віком на пільгових умовах віку, який надає право на пенсію за віком на загальних підставах, підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Вивчивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 7 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (ч.1).

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (ч.4).

Згідно з приписами ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч.2).

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, що позивач з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто з віку 48 років, отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону №1788-ХІІ, що підтверджується паспортом позивача серії НОМЕР_2, виданим 23.11.1998 року (а.с.5) та пенсійним посвідченням позивача серії НОМЕР_1, виданим 25.04.2002 року (а.с.15), яка з 01.01.2004 року обчислена відповідно до норм та в порядку, передбаченому Законом №1058-ІV.

У зв'язку з досягненням пенсійного віку 06 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-ІV (а.с.9).

Листом №К-13 від 17.02.2017 року відповідач йому відмовив у переведенні на пенсію за віком з посиланням на те, що перехід з пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах, на пенсію за віком на загальних умовах із застосуванням середньої заробітної плати за три попередні роки не передбачений діючим законодавством (а.с.6).

Позивач вважає, що пенсія за віком на пільгових умовах призначена йому за одним Законом, а пенсія за віком на загальних умовах має бути призначена за іншим Законом, тому це різні види пенсії, і при переході з однієї на іншу має бути здійснений перерахунок відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV.

Однак з такою позицією позивача суд не погоджується з наступних підстав.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються, зокрема, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечен¬ня застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових-умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХП (п.1).

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону№ 1058-ІV.

За нормами статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається залежно від се¬редньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону № 1058-IV.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з приписами статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону № 1788-ХП може бути призначена ще й пенсія за вислугу років.

Отже, законодавством передбачено лише 4 види пенсій.

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 зазначеного Закону та частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV. Таке право виникало у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу. При цьому статтею 14 Закону № 1788-ХІІ, на підставі якої позивач отримує пенсію, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - зі зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, ураховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, суд дійшов висновку, що особи, яким пенсія за віком була призначена на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону № 1788-ХІІ, не мають права на перерахунок пенсії при досягненні віку, з якого призначається пенсія за віком на загальних умовах, оскільки вже реалізували своє право на отримання пенсії за віком, але раніше від інших осіб.

Отже, пенсія за віком на пільгових умовах є не самостійним видом пенсії, а різновидом пенсії за віком, яка згідно з наведеними положеннями законодавства призначається, перераховується та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058-IV.

Така правова позиція щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року (№№ 21-57а14, 21-70а14) та від 13 липня 2016 року №21-440а14.

Як встановлено, позивачу08.04.2002 року вже призначена пенсія за віком. Той факт, що пен¬сію було призначено зі зменшенням пенсійного віку не свідчить, що це інший вид пенсії, ніж пенсія за віком.

За таких обставин відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки він вже реалізував право на призначення пенсії цього виду.

Згідно з ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково (ч.1).

Відповідно до пп. п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивач сплатив судового збору в розмірі 640 гривень (а.с.1).

Враховуючи відмову у позові, судові витрати позивача слід залишити на ньому.

На підставі, керуючись ст.ст. ст. 2, 11, 71, 94, 98, 99, 158-163, 183-2, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У адміністративному позові ОСОБА_1 до Першотравенського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати ОСОБА_1 залишити на ньому.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя П. О. Бурда