Справа № 2-а-15516/11(6-а/320/165/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2017 рокусправа № 2-а-15516/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року

у справі №2-а-15516/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області

про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року задоволено заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Не погодившись з ухвалою суду, Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2013 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії, підвищеної на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 06 січня 2011 року по 19 червня 2011 року, з урахуванням отриманих сум, виплачених у цей період. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2011 року набрала законної сили 01 квітня 2013 року.

Листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 01 грудня 2016 року №9438-10-40/4, позивачу повернуто документи щодо виконання рішення №2-а-15516/2011 від 22 липня 2011 року, оскільки відносно нього дія постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» не розповсюджується, так як відповідно до цього порядку виконанню підлягають судові рішення, які набрали законної сили до 01 січня 2013 року та рекомендовано отримати виконавчий та пред'явити його до виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу виконавчого листа у справі, який отримала 15 грудня 2016 року.

Із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання позивач звернувся до суду 21 грудня 2016 року.

Задовольняючи заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з тривалим перебігом апеляційного провадження, строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання позивачем пропущено з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з позицією суду першої інстанції та зазначає наступне.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлені статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 2 частини 1, пункту 1 частини 2 статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до частини 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважними визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Статтею 101 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Виходячи із змісту наведених правових норм, позивачем пропущено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки рішення суду набрало законної сили 01 квітня 2013 року (отримано позивачем 05 травня 2015 року), а позивач звернувся до суд із заявою про видачу виконавчого листа 12 грудня 2016 року, який отримав 15 грудня 2016 року, та відповідно із заявою про поновлення строку для подачі виконавчого листа до виконання 21 грудня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позиція ОСОБА_1 стосовно того, що вона пропустила строк на пред'явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, оскільки лише з листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 01 грудня 2016 року №9438-10-40/4 дізналася про те, що вказане рішення слід виконувати в порядку та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», не приймається судом апеляційної інстанції, з огляду на те, що вказане рішення про повернення документів було винесено у грудні 2016 року, а тому відповідно і звернення було у жовтні-листопаді 2016 року. Отже цей довід не заслуговує на увагу.

Відповідно до частини 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи наведене, заявником не доведено наявність поважних причин, які об'єктивно перешкоджали реалізації його права на виконання судового рішення та указані ним обставини не можна вважати такими, що унеможливлювали своєчасне пред'явлення виконавчого листа до виконання, у зв'язку з чим заява про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання не надано оцінку усім доводам заяви, що призвело порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду з прийняттям нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись статтями 197, 199, 202, 205, 206, 212, 261 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим