Справа № 2а/307/19/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Київ К/800/53970/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Тячівського управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Тячівського управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Тячівського управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити їй перерахунок та виплату щомісячної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у відповідності до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03.09.2015р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2015р., позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Тячівського управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_4 щомісячної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, а саме - за малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, за період з 01.10.2010р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 130,00 грн. щомісячно, та за малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження, за період з 13.03.2013р. по 31.12.2014р. у розмірі 130 гривень щомісячно; зобов'язано Тячівське управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації провести ОСОБА_4 перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом, як це передбачено ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.10.2010р. по ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язано Тячівське управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації провести ОСОБА_4 перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження, в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом, як це передбачено ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 13.03.2013р. по 31.12.2014р.; в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечила, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які вона просила залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є застрахованою у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особою та матір'ю неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, в зв'язку з чим відповідачем було призначено їй допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в розмірі по 130,00 грн. на кожну дитину.

Проте, звернувшись до відповідача з заявою про перерахунок та виплату їй вказаної допомоги у відповідності до приписів ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», позивач отримала відмову, в якій відповідач зазначав, що така допомога обраховувалась та виплачувалась ОСОБА_8 в порядку та розмірі, встановлених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

До 01.01.2008р. - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007р. №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №107-VI) - відносини щодо виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України від 21.11.1992р. №2811-ХII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон №2811-XII), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України від 18.01.2001р. №2240-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі - Закон №2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами.

Зокрема, статтею 43 Закону №2240-III встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №2240-III визначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону №2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону №2240-III було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням від 22.05.2008р. №10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону №107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону №2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31.12.2008р.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону №2240-III, а з 01.01.2009р. - статті 13, 15 Закону №2811-ХІІ.

Статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року №2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2010 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону №2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1751 саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону №2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону №2240-III на виконання статті 45 Закону №2154-VI Кабінет Міністрів України не визначав.

Таким чином, з 01.01.2011р. існує дві законодавчі норми щодо виплати допомоги по догляду за дитиною у розмірах, передбачених Законом №2811-ХІІ та Законом №2240-ІІІ.

Отже, в разі виникнення спору щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, на спірні правовідносини поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон №2240-III, відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду України у справах №21-410а12, №21-209а13, №21-187а13, №21-52а14 та №21-73а14 від 25.12.2012р., у справі №21-73а14 від 22.04.2014р., у справі №2034/2034-а-3665/11 від 02.06.2015р.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Тячівського управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.