Справа № 349/480/17
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/480/17
Провадження № 2-а/349/29/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 квітня 2017 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Могила Р.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Галицького об'єднаного УПФ України в Івано-Франківській області в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо відмови їй у виплаті пенсії за віком та зобов'язати її відновити виплату призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

У позовній заяві зазначено, що позивачка отримувала пенсію за віком. 01 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату пенсії. На письмове звернення до відповідача від 17 лютого 2017 року про відновлення виплати пенсії, відповідач 06 березня 2017 року листом відмовив у задоволенні заяви. Вважає дії відповідача протиправними. Закон України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким зупиненно виплату пенсій працюючим пенсіонерам грубо порушує конституційні права позивачки на соціальний захист. Просила позов задовольнити. Зобов'язати відповідача продовжувати нараховувати та виплачувати пенсію з 01 червня 2015 року.

30 березня 2017 року відповідач подав суду письмове заперечення, в якому просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову позивача, мотивуючи тим, що статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що тимчасово з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року в період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених, зокрема, в Законі України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються ( крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 статті 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія пункту 3 Прикінцевих положень Закону).

Законом України № 911 від 24 грудня 2015 року та № 1774 від 06 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачено, що у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та у період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту І статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії, щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється.

Оскільки ОСОБА_1 працює на посаді головного бухгалтера Помонятівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, для поновлення їй виплати пенсії з 01 червня 2015 року підстав немає. Просили у позові відмовити.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату пенсії позивачу.

17 лютого 2017 року позивач звернулася до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про відновлення виплати призначеної їй пенсії.

Листом № 30/с-15р. від 06 березня 2017 року Галицьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області відмовлено позивачу у поновленні виплати призначеної пенсії з 01 червня 2015 року з тих підстав, що позивач працює головним бухгалтером Помонятівської сільської ради Рогаинського району Івано-Франківської області.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Згідно ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 цього Закону, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (далі Закон №213-VІІІ) внесено зміни до статті 47 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

З урахування внесених змін вказана стаття Закону № 1058-IV передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Також Законом №213-VІІІ від 02 березня 2015 року внесено зміни в ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зокрема викладено в такій редакції « Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року (далі Закон № 911-VIII).

Положеннями вказаного вище Закону було внесено зміни до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зокрема частину 7 статті 21 викладено в наступній редакції : «Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

З аналізу вказаної статті вбачається застереження щодо виплати будь-якого іншого виду пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування, крім пенсії інвалідам І та II груп, інвалідам війни III групи та учасникам бойових дій, особам, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України «Про державну службу» поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав законної сили Закон України «Про державну службу», у відповідності до п.1 ст.2 розділу ХІ якого визнано такими, що втратили чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року N 3723-XII , крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу; Постанова Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу" , Закон України "Про державну службу" від 17 листопада 2011 року N 4050-VI.

Отже, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон, який, у відповідності до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, з 01 травня 2016 року Закон України «Про державну службу» не регламентує правовий статус посадової особи органу місцевого самоврядування, а посадові особи державної служби та посадові особи органів місцевого самоврядування є різними за своїм суб'єктним складом та розгалуженими за своїм статусом.

Для відокремлення суб'єктного складу посадовців органу місцевого самоврядування слід звернути увагу на ч.1 ст.2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», якою визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Саме із отриманням статусу посадової особи органу місцевого самоврядування законодавець пов'язує факт припинення виплати пенсії, про що прямо зазначено у ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на роботі в органах місцевого самоврядування. Таке обмеження щодо виплати пенсії законодавець передбачив на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи, що є єдиною підставою для поновлення виплати пенсії згідно чинного законодавства.

Враховуючи ту обставину, що позивач працює на посаді головного бухгалтера Помонятівської сільської ради Рогатинського району, тобто є посадовою особою органу місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також те, що Законом № 911-VIII обмеження щодо виплати пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування продовжено до 31 грудня 2016 року, вона не має правових підстав на отримання пенсії в період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Обмеження на виплату пенсії працюючим пенсіонерам, встановлені ч.7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», поширюються саме на осіб, які займають посади, на які, в свою чергу, поширюється дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а не на осіб, які займають посади, що дають право на пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» чи Закону України «Про державну службу».

Також, слід зазначити, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року станом на час звернення позивача до суду не скасований та не визнаний у встановленому порядку таким, що не відповідає нормам Конституції.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії з 01 червня 2015 року до 31 грудня 2016 року діяло в межах своїх повноважень і у спосіб, який передбачено чинним пенсійним законодавством України, оскільки підстави для поновлення пенсії позивачу, яка є посадовою особою органу місцевого самоврядування та на яку, в свою чергу, поширюється дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», за вказаний період , відсутні.

Керуючись ст. 158-163,183-2 КАС України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Р.Г. Могила