Справа № 227/414/17
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

03.04.2017 227/414/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Справа № 227/414/17

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кошля А.О.

при секретарі Харьковій Л.М.

за участю:

представника відповідача Шматко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Добропільського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Добропільського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому позивач просить визнати протиправним рішення про відмову в здійсненні йому перерахунку пенсії з 25.06.2016 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, починаючи з 25 червня 2016 року із врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01 січня 1990 року по грудень 1995 року, за час роби ОСОБА_2 на посаді гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею у Державному підприємстві «Макіїввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта Чайкіно».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 25.06.2016 року перебуває на обліку у Добропільському Об'єднаному УПФУ Донецької області, пенсія призначена відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». 01.02.2017 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та надав довідку № 257 від 04.03.2014 року про заробітну пату для обчислення пенсії за період роботи у ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» в 1990-1995 роках. Проте у перерахунку було відмовлено з тих підстав, що неможливо провести перевірку достовірності наданої довідки, так як підприємство знаходиться на непідконтрольній території. Вказану відмову позивач вважає протиправною та просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням наданої довідки.

В судове засідання позивач не прибув, до суду було надано заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки управління не в змозі перевірити достовірність відомостей зазначених у наданій довідці, оскільки остання була видана підприємством, що знаходиться на території непідконтрольній Україні.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд зазначає наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Довідки від 05.07.2016 року № про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначено позивачем, 01.02.2017 року він звернувся до Добропільського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про здійснення порахунку пенсії на підставі довідки № 257 від 04.03.2014 року, виданої ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля», з урахуванням заробітної плати отриманої за період роботи 1990-1995 рр.

Листом від 06.02.2017 року № 13/М-02-01-3 відповідач повідомив, що його звернення розглянути відповідно до ЗУ «Про звернення громадян».

З вказаної відповіді вбачається, що позивач перебуває на пенсійному обліку з 25.06.2016 року, як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Пенсія обчислена відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Загальний стаж врахований по 22.10.2012 року складає 24 роки 9 місяців 12 днів, у т.ч. стаж за сп. № 1-шахтарі - 10 років 1 місяць 5 днів. Коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,46913.

Заробітна плата обчислена відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з 11.07.2000 року по 22.10.2012 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 0,89541. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає - 2922,12 грн., розрахований із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2015 рік - 3263,44 грн.

Також, з посиланням на Указ Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою збереження територіальної цілісності України», Розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р, від 05.11.2014 року № 1079-р, від 07.11.2014 року № 1085-р, постанови ВРУ від 17.03.2015 року № 252-VII , від 17.03.2015 року № 254-VII, зазначено, що м. Макіївка визнано тимчасово окупованою територію. Враховуючи те, що довідка від 04.03.2014 року № 257 видана ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» та вказане підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території, управління не має можливості перевірити достовірність даних, що в ній зазначені.

Окрім того, зазначено, відповідно до ч.2,3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином управлінням відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі наданої довідки від 04.03.2014 року № 257.

Вирішуючи питання щодо того, чи правомірно позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, з урахуванням наданої інформації, відображеної в довідці від 04.03.2014 року № 257, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 55 Конституції України - права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією так і Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог законодавства, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Пунктом 2.1 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, за бажанням пенсіонера у період до 01.01.2016 ним може подаватися довідка про заробітну плату до 01.07.2000 із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Надана позивачем довідка № 257 від 04.03.2014 року видана ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля», в період до 14.04.2014 року, тобто до запровадження періоду антитерористичної операції на територіях Донецької та Луганської областей.

Тому посилання на нормативні документи, які регулюють правові питання у зв'язку із запровадженням режиму антитерористичної операції до вказаних правовідносин є хибним.

Також посилання представника відповідача на те, що довідка була отримана в 2014 році, а до управління надана лише у 2016 року є безпідставними, оскільки як встановлено в ході судового розгляду справи позивач є внутрішньо переміщеною особою та на облік в управління став з 25.06.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу вищенаведених норм нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що правом вимагати додаткових документів від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Отже у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Проте це є правом, а не обов'язком відповідача.

У зв'язку з тим, що будь-яких посилань на невідповідність довідки діючому законодавству відповідачем не наведено і вимог для надання (витребування) у нього уточнюючих довідок не існує, отже і відмова у врахуванні заробітної плати за період роботи з 01.01.1990 року по 31.12.1995 р. при розгляді питання щодо здійснення перерахунку пенсії є неправомірною.

Крім того, жодним законодавчим актом не заборонено враховувати заробітну плату при нарахуванні (перерахунку) пенсій за той період, коли особа, яка набула права на пенсію, працювала на території Донецької області, а громадянин не може нести особисту відповідальність за те, що відбувається на території вказаної області, та не може відповідати за діяльність інших осіб.

Відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відмова управління у здійсненні перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2Г з урахуванням довідки від 04.03.2014 року № 257, виданої ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» є неправомірною.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 94, КАС України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 11,71,94,105,159,160,163,186,254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Добропільського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Добропільського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області у перерахунку пенсії та зобов'язати Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, починаючи з 25 червня 2016 року із врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01 січня 1990 року по грудень 1995 року, за час роби ОСОБА_2 на посаді гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею у Державному підприємстві «Макіїввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта Чайкіно».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2 понесені судові витрати у розмірі 640,00 гривень.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України та може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області у порядку та строки визначені ст. 186 КАС України.

Повний текс постанови складено 03.04.2017 року.

Суддя А.О. Кошля

30.03.2017