Справа № 806/5765/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Київ К/800/18543/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Іваненко Я.Л.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року

та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року

у справі №806/5765/14

за позовом ОСОБА_1

до управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області

про зобов'язання виплатити матеріальну допомогу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з урахуванням уточнень до нього, просив визнати неправомірними бездіяльність начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати щорічної матеріальної допомоги за період з 2000 року по 2004 рік, визнати за ним право на отримання щорічної матеріальної допомоги з 2000 року по 2004 рік, зобов'язати Управління ДАІ здійснити нарахування та виплатити щорічну матеріальну допомогу за період з 2000 року по 2004 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення, існуючого на час постановлення судового рішення відповідно до займаної ним посади та спеціального звання на час постановлення судового рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління ДАІ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги, передбаченої Указом Президента України від 04.10.1996 року №926/96, за 2000-2004 роки. Зобов'язано Управління ДАІ нарахувати та виплати ОСОБА_1 матеріальну допомогу, передбачену Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96, за 2000-2004 роки, виходячи з місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 на рік, за який вона виплачується. Зобов'язано Управління ДАІ протягом місяця з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року змінено. Третій пункт резолютивної частини постанови викладено в наступній редакції: «Зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу, передбачену Указом Президента України від 04.10.1996 року №926/96, за 2000-2004 роки, виходячи з місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 на рік, за який вона виплачується у розмірі 2575,02 гривень». У решті постанову залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права при прийнятті рішень, і тому вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 27 вересня 2000 року №142 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу супроводження (ескортування) І роти дорожньо-патрульної служби окремого батальйону дорожньо-патрульної служби державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на підставі пункту "ж" статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (за власним бажанням) з 29 вересня 2000 року. Але 29 листопада 2000 року змінено підставу звільнення на звільнення за віком відповідно до пункту "а" статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР.

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 16 квітня 2002 року № 40 о/с відмінено пункти наказів від 27 вересня та 29 листопада 2000 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби та поновлено на посаді з 20 березня 2000 року.

Наказом від 01 серпня 2002 року № 89 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за віком, а у травні 2003 року на підставі виконавчого листа районного суду поновлено на посаді з 01 серпня 2002 року.

Наказом в.о.начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 08 липня 2003 року № 96 о/с частково змінено наказ від 01 серпня 2002 року щодо підстав звільнення - звільнено у запас на підставі пункту "б" статі 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (через хворобу) з 22 серпня 2002 року.

На підставі висновку Міністерства внутрішніх справ України від 12 січня 2004 року відмінено пункт наказу № 96 о/с від 08 липня 2003 року про звільнення позивача зі служби та зараховано до його вислуги років в органах внутрішніх справ та виплачено грошове утримання за період з 01 серпня 2002 року, утримавши при цьому виплачене за цей період пенсійне забезпечення .

Наказом т.в.о.начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 03 червня 2004 року № 92 о/с позтвача звільнено з органів внутрішніх справ у відставку на підставі пункту "а" статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (за віком), а 15 червня 2004 року даний наказ змінено в частині дати звільнення та відповідно обчислення вислуги років - з 05 червня 2004 року .

Листом від 02 лютого 2006 року ОСОБА_1 повідомлено, що матеріальна допомога за 2000-2004 роки співробітникам державної автомобільної інспекції не нараховувалася та не виплачувалася у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового утримання працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Пунктом 2 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ", який діяв протягом 2000-2004 років на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

За змістом вказаного положення, єдиною умовою для виплати такої матеріальної допомоги була належність до рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ.

Судами першої та апеляційної інстанцій вірно встановлено, що протягом 2000-2004 років положення пункту 2 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" поширювалося на позивача, а тому відповідач зобов'язаний був виплачувати йому матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення.

Обгрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про визнання протиправною бездіяльності Управління ДАІ щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги за 2000-2004 роки в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, передбаченої Указом Президента України від 04.10.1996 року №926/96.

Суду апеляційної інстанції було надано представником відповідача довідку Управління ДАІ від 02.04.2015 року №6/1018 про фактично нараховане і отримане середньомісячне грошове забезпечення на рік ОСОБА_1 за 2000-2004 роки, яке становило: у 2000р. - 342 грн., у 2001 р. - 203 грн. 31 коп., у 2002 р. - 549 грн. 03 коп., у 2003 р. - 687 грн. 33 коп., у 2004 р. - 793 грн. 35 копійок.

За довідкою загальна сума середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2000-2004 роки складає 2575,02 гривень. Саме на такий розмір матеріальної допомоги має право ОСОБА_1 в силу приписів пункту 2 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вірно змінив постанову суду першої інстанції шляхом викладення третього пункту резолютивної частини судового рішення у наступній редакції: Зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу, передбачену Указом Президента України від 04.10.1996 року №926/96, за 2000-2004 роки, виходячи з місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 на рік, за який вона виплачується, у розмірі 2575,02 грн.

При цьому суди попередніх інстанцій вірно вказали, що матеріальна допомога не має виплачуватися йому виходячи з розміру грошового забезпечення, існуючого на час постановлення судового рішення, відповідно до займаної посади та спеціального звання та вірно зазначили, що такі вимоги суперечать вимогам закону, оскільки спір ведеться відносно стягнення не виплачених коштів за минулі періоди. Позивач не позбавлений можливості вирішувати питання щодо індексації цих коштів, звернувшись до суду.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року, змінену рішенням суду апеляційної інстанції - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф.Загородній

Судді М.М. Заїка

Я.Л. Іваненко