Справа № 322/289/17
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20 березня 2017 рокуСправа № 322/289/17

11 год. 50 хв.

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: поліцейського роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ДПП капрала поліції ОСОБА_2

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

02.03.2017 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поліцейського 2р. 2б. Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ДПП капрала поліції ОСОБА_2 від 20 лютого 2017 року, серії АР № 727257 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

20 лютого 2017 року позивач, перебуваючи в м. Запоріжжя на вул. Авраменко, зупинився на відповідній відстані від пішохідного переходу з метою відвідування магазину. Коли позивач вийшов з магазину і підійшов до свого автомобіля, до нього підійшов відповідач і вручив вже заповнену постанову. Ознайомившись з її змістом, позивач повідомив йому, що автомобіль не стоїть не пішохідному переході, як вказано в постанові, а на відстані від нього, яку ніхто не заміряв, на що відповідач повідомив, що йому й так без замірів видно меншу протяжність відстані до пішохідного переходу, ніж 10 метрів. На вимогу позивача все ж таки здійснити заміри, відповідач сказав розписатися в отриманні постанови і зазначив, що позивач може їхати.

За твердженням позивача, відповідачем не надано жодного доказу того, що він вчинив правопорушення. Відповідач приблизно оцінив фактичну відстань місця стоянки автомобіля позивача від пішохідного переходу, не вживши заходів щодо її вимірювання технічними засобами чи іншим способом у присутності позивача та свідків. Більше того, відповідач зазначив в постанові, що позивач взагалі зупинився на пішохідному переході, відтак пішоходи ходили, оминаючи автомобіль позивача, але при цьому жодного з них відповідач не залучив як свідка чи як потерпілого.

Відповідач розглянув адміністративну справу за відсутності позивача, в звязку з чим позивач не був ознайомлений з своїми правами, що підтверджено відсутністю його підпису про ознайомлення з правами, а також відсутністю позначки відповідача, що позивач відмовився від підпису про ознайомлення з правами, підтверджений свідками.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні 13.03.2017.

Також 20.03.2017 позивач подав суду письмову заяву про проведення подальшого розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання 13.03.2017 та 20.03.2017 не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв, заперечень проти позову та витребуваних судом доказів.

За правилом ч. 1 ст. 171-2 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом пяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на пять днів. При цьому, своєчасний розгляд адміністративної справи, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є однією зі складових завдання адміністративного судочинства.

З огляду на відсутність клопотання про відкладення розгляду справи з боку відповідача субєкта владних повноважень, суд на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 20.03.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши інші наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

20 лютого 2017 року поліцейським роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ДПП капралом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 727257, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті пятдесят пять гривень 00 коп.).

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 20.02.2017, о 15 год. 40 хв., в м. Запоріжжя на вул. Авраменка, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку на пішохідному переході, позначеному дорожньою розміткою 1.19 та дорожнім знаком 5.35.1 та 5.35.2, чим порушив вимоги п.п. 15.9 (г) ПДР.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилом частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Невідповідність рішення субєкта владних повноважень будь-якому з перелічених критеріїв є підставою для його скасування.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачена відповідальність, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколами про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Підпунктом «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху передбачено заборону зупинки на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у даній справі не надав суду жодних доказів на спростування пояснень позивача, в тому числі відеозапису вчинення позивачем адміністративного правопорушення, про витребування якого судом зазначалося в ухвалі про відкриття провадження у даній справі.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 20 лютого 2017 року, серії АР № 727257, була винесена при неповному зясуванні обставин справи про адміністративне правопорушення, є необґрунтованою, а отже незаконною та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд визнає адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 94, 98, 158 163, 171-2 КАС України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ДПП капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити повністю.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 лютого 2017 року, серії АР № 727257, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті пятдесят пять гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання постанови у повному обсязі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Гасанбеков