Справа № 815/1215/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1215/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року

13год.50хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про скасування арешту та заборони на відчуження майна, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить суд скасувати арешт та заборону на відчуження, накладені згідно постанови Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, прийнятих в межах виконавчого провадження №42327945 від 05.03.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі постанови Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийнятої в межах виконавчого провадження №42327945, накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на все майно, яке належить гр. ОСОБА_1 на праві власності. У зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавче провадження з виконання виконавчого документу завершено 22.02.2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 згідно Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999 року). Повторно виконавчий документ не пред'являвся. Стягувачем, за виконавчим документом була Білгород-Дністровська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС в Одеській області (далі - Інспекція). У 2013 році ДПІ зверталась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 111329,77грн. 10.01.2014 року судом прийнято постанову, якою задоволено позовні вимоги. На виконання постанови суду було видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження, в межах якого винесено постанову про арешт та заборону на відчуження На теперішній час у позивача відсутні будь-які заборгованості з податків, зборів, платежів, про що свідчить відповідна довідка, яка видана 21.02.2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області №. Однак до теперішнього часу накладений у 2014 році арешт на все майно та заборона на його відчуження не зняті. На її письмове звернення від 23.02.2017 року, Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовив у знятті арешту майна, посилаючись на відсутність виконавчого провадження. Позивачка вказує, що арешт майна порушує її право вільно розпоряджатися майном, яке належить їй на праві власності, та арешт необхідно зняти.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, заперечень на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, був повідомлений належним чином та завчасно, у відповідності до приписів ст. 38 КАС України, будь-яких пояснень по суті позовних вимог від останнього до суду не надходило.

В судовому засіданні 23.03.2017 року судом ухвалено призначити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2014 року адміністративний позов Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість перед бюджетом у сумі 111329,77гривень.

07.02.2014 року на виконання постанови суду від 10.01.2014 року Одеським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості перед бюджетом у сумі 111329,77гривень, який був пред'явлений до виконання стягувачем.

Постановою від 05.03.2014 року державним виконавцем Маковською Анжелою Володимирівною відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №815/8622/13-а виданого 07.02.2014 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості перед бюджетом у сумі 111329,77 грн., стягувач - Білгород-Дністровська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області. (ВП№42327945)

05.03.2014 року державним виконавцем Маковською А.В. відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №815/8622/13-а, виданого 07.02.2014 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість перед бюджетом у сумі 111329,77грн., винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП№42327945), якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику: ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна.

Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів, 17.03.2014 року зареєстровано обтяження на все нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП№42327945 виданий 05.03.2014 року ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області, державним виконавцем Маковською Анжелою Володимирівною.

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що у боржника відсутнє будь-яке майно, на яке може бути звернуто стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними, у зв'язку з чим державним виконавцем Маковською Анжелою Володимирівною відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, керуючись п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», 22.02.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (ВП№42327945).

В подальшому як вбачається з матеріалів справі з метою реалізації права вільного володіння майном, позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції для зняття арешту з нерухомого майна, пред'явивши довідку Головного управління ДФС в Одеській області від 21.02.2017 року № про відсутність заборгованості з податків, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, в якій зазначено, що станом на 21.02.2017 року ОСОБА_1 (ОСОБА_1, змінила прізвище 04.10.2016 року на ОСОБА_1 згідно свідоцтва про зміну імені серії І-ЖД №010785) не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів.

Листом від 24.02.2017 року № 2692/22-27 відповідач повідомив ОСОБА_1, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження за № ЄДРВП 42327945 з виконання виконавчого листа № 815/8622/13-а, виданого 07.02.2014 Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області заборгованості у сумі 111329,77 грн. За заявою стягувача та з метою забезпечення реального виконання рішення суду, державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42327945 від 05.03.2014, якою накладено арешт на все майно боржника. У зв'язку із відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення, виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документа завершено, 22.02.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 згідно Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 № 606-ХІУ. Копія постанови разом із оригіналом виконавчого документа була спрямована на адресу стягувана. Повторно зазначений виконавчий документ до Відділу не пред'являвся. Отже, оскільки виконавче провадження, в межах виконання якого накладений арешт на майно боржника, завершене та на даний час на виконанні не перебуває, у Відділі відсутні підстави для знаття арешту згідно положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи, що арешт майна порушує право позивачки вільно розпоряджатися майном, яке належить їй на праві власності, ОСОБА_1 звернулася до суду, вимагаючи скасувати арешт та заборону на відчуження, накладених згідно постанови Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, прийнятих в межах виконавчого провадження №42327945 від 05.03.2014 року.

Суд погоджується з правовою позицією позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606-XIV) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Таким чином повернення виконавчого документа стягувачу є однією з підстав завершення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 ч.1, ч.5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, серед іншого, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до п.п.3.17, 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 (в редакції, чинній станом на 22.02.2016р.), у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження). При цьому при поверненні виконавчого документа стягувачу необхідно враховувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону є встановлення безпосередньо у Законі заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника. Якщо заборона випливає із норми закону, наприклад така заборона встановлена судом, який відповідно до закону має право заборонити звернення стягнення на майно боржника, необхідно керуватися пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного станом на дату повернення виконавчого документа стягувачу, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Наразі також за ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження, залучених до справи станом на 21.03.2017р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень - номер запису 4995324, дата державної реєстрації 17.03.2014р., підстава виникнення обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №42327945, виданий 05.03.2014р. ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області; державний виконавець - Маковецька А.В.; вид обтяження - арешт нерухомого майна; особа - права якої обтяжуються, - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1; опис предмета обтяження - все нерухоме майно. (Інформаційна довідка з Державного реєстру прав №82937237).

Згідно довідки ГУДФС в Одеській області від 15.03.2017р. №17000-15799 ОСОБА_1 станом на 15.03.2017р. не має заборгованості із сплати податків, зборів, платежів.

За таких обставин, подальших підстав для обтяжень нерухомого майна позивачки відповідно до постанови держвиконавця від 05.03.2014р. не убачається.

Згідно даних Інформації про виконавче провадження від 22.03.2017р. по виконавчому провадженню 42327945 строк повторного пред'явлення виконавчого документа (згідно постанови про його повернення від 22.02.2016р.) - 22.02.2017р., тобто наразі вже сплинув.

Згідно положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що вимога позивача про скасування арешту та заборони на відчуження, накладених згідно постанови прийнятої в межах виконавчого провадження №42327945 від 05.03.2014 року, може бути задоволена шляхом зобов'язання Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт майна та оголошення заборони на відчуження, накладені в ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №815/8622/13-а від 07.02.2014 року (постанова державного виконавця від 05.03.2014 року ВП№ 42327945).

На думку суду саме у такий спосіб задоволення позовних вимог будуть в повному обсязі відновлені порушені права ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із нормами ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про скасування арешту та заборони на відчуження майна задовольнити.

Зобов'язати Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт майна та оголошення заборони на відчуження, накладені в ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №815/8622/13-а від 07.02.2014 року постановою державного виконавця Маковської А.В. від 05.03.2014 року ВП№ 42327945).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640(шістсот сорок)грн. 00коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян