Справа № 369/8457/16-а
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/8457/16-а
Провадження № 2-а/369/13/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.02.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Волчко А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду, посилаючись на те, що йому ОСОБА_1 на підставі рішення №38 сесії Бузівської ради Києво-Святошинського району V скликання від 19 червня 2009 надано дозвіл на вибір місця розташування відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,20 га в приватну власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1.

Після отримання рішення він звернувся до Київського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою для виготовлення проекту землеустрою.

У зв'язку із змінами в земельному законодавстві представники землевпорядної організації рекомендували йому звернутися до сільської ради, щоб внести зміни до рішення про передачу земельної ділянки у власність, оскільки рішення не відповідає вимогам Закону України «Про землеустрій».

На його численні заяви з приводу внесення змін в рішення Бузівської сільської ради за №38 від 19.06.2009 року Бузівська сільська рада розглянула та прийняла 23 червня 2016 рішення про відмову у їх задоволенні.

Позивач вважає, що, рішення 8 сесії 7 скликання від 23 червня 2016 року про відмову йому, ОСОБА_1 у внесенні змін в рішення Бузівської сільської ради №38 від 19.06.2009 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Тому просив визнати незаконним та скасувати рішення Бузівської сільської ради 8 сесії 7скликання від 23 червня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у внесенні змін в рішення Бузівської сільської ради №38 від 19.06.2009 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечували у повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити, оскільки рішення приймалось у відповідності до вимог чинного законодавста чинного на 2009 рік.

Суд, вислухавши осіб, які приймали участь урозгляді справи, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що поданий адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, де суди перевіряють, чи прийнятті вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, при цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення №38 сесії Бузівської ради Києво-Святошинського району V скликання від 19 червня 2009 надано дозвіл на вибір місця розташування відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,20 га в приватну власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1.

Після отримання рішення він звернувся до Київського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою для виготовлення проекту землеустрою.

У зв'язку із змінами в земельному законодавстві представники землевпорядної організації рекомендували йому звернутися до сільської ради, щоб внести зміни до рішення про передачу земельної ділянки у власність, оскільки рішення не відповідає вимогам Закону України «Про землеустрій».

На його численні заяви з приводу внесення змін в рішення Бузівської сільської ради за №38 від 19.06.2009 року Бузівська сільська рада розглянула та прийняла 23 червня 2016 рішення про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських гід у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження г оями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у злісність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація є:ілеустрою; вирішення земельних спорів та вирішення інших питань у галузі земельних н ідносин відповідно до закону.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» переедбачено, що питання земельних відносин вирішуються відповідно до закону і включно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. б) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної

Відповідно п. б), ч. 1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на ж сшЕтну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в едення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до 4.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічнеих обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіалних зальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених - пунктів затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, рішення Бузівської сільської ради №38 від 19.06.2009 року є чинним, але невідповідає Земельному кодексу України та Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, рішення 8 сесії 7 скликання від 23 червня 2016 року про відмову йому ОСОБА_1 у внесенні змін в рішення Бузівської сільської ради №38 від 19.06. 2009 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Але, відповідач не надали докази, які б підтверджували правомірність відмови , щодо внесення змін в рішення Бузівської сільської ради від 19.06.2009 року.

Відповідно до ч.6 ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що відповідають чинному законодавству, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Бузівської сільської ради 8 сесії 7скликання від 23 червня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у внесенні змін в рішення Бузівської сільської ради №38 від 19.06.2009 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів, починаючи з дня наступного після її проголошення.

СУДДЯ А.Я.Волчко