Справа № 816/2284/16
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р.Справа № 816/2284/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2016р. по справі № 816/2284/16

за позовом ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача по прийняттю незаконного рішення від 08.11.2016 про відмову у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2; скасувати незаконне та необґрунтоване рішення відповідача від 08.11.2016 про відмову у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_3.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про визнання дій неправомірними - залишено без руху.

Позивачеві надано строк для усунення недоліків до 28 грудня 2016 року, шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду належним чином оформленої позовної заяви та її копій, а також приєднаних до позовної заяви документів відповідно до кількості відповідачів, та роз'яснено, що в разі неусунення недоліків позовної заяви, вона буде повернута.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної ухвали, норм матеріального та процесуального права, позивач просить ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на стан здоров'я та скрутне матеріальне становище.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позов подано без додержання вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно вимог пункту 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік вимог до позовної заяви.

Згідно із частиною третьою ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до частини першої ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не додано копій документів приєднаних до позовної заяви відповідно до кількості відповідачів.

При цьому, позовна заява містить клопотання позивача про прийняття позовної заяви до розгляду без додатків для відповідача у зв'язку з скрутним матеріальним станом, однак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що чинним законодавством не передбачено можливості звільнення позивача від виконання вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України в частині надання копій позовної заяви та всіх документів до неї для відповідача у зв'язку з скрутним матеріальним становищем.

Крім того, відповідно до статті 15 КАС України мова адміністративного судочинства визначається статтею 14 Закону України Про засади державної мовної політики.

Згідно з частиною третьою статті 14 Закону України Про засади державної мовної політики № 5029-VI від 03 липня 2012 року (далі - Закон № 5029-VI) сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Відповідно до частини першої статті 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Конституційний Суд України надав цьому положенню Основного Закону офіційне тлумачення. Рішенням від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99. Як зазначено в пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України, під державною (офіційною) мовою розуміється мова, якій державою надано правовий статус обов'язкового засобу спілкування у публічних сферах суспільного життя.

Оскільки подана позовна заява викладена не українською мовою, вона не відповідає вимогам статті 15 КАС України.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, і підстав для його скасування не вбачається.

Викладені в апеляційній скарзі позивачем доводи є безпідставними і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2016р. по справі № 816/2284/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 03.04.2017 р.