Справа № 489/3150/16-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/3150/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Кокорєв В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що зазначеним рішенням його було протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому позивач зазначив, що правил ПДР не порушував, у зв'язку з чим постанова є необґрунтованою та протиправною.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03.06.2016 поліцейським м. Миколаєва 1 роти 3 батальйону капралом поліції Швачком В.М. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №999322, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за здійснення зупинки т/з ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушено п. 15. и ПДР України.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що дії та рішення поліцейського Швачка В.М. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права з урахуванням фактичних обставин, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Зазначена норма є бланкетною, відсилає до Правил дорожнього руху України. Пунктом 15.9 и) Правила дорожнього руху визначено, що зупинка забороняється: ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо у місці виїзду.

Згідно пункту 1 Правил прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

При цьому, пунктом 1 Правил передбачена вимушена зупинка.

Окрім того пунктом 15.14 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб.

Позивач посилається на те, що ним було здійснено саме вимушено зупинку, оскільки необхідно було відповісти на смс-повідомлення. Тим самим, сам факт зупинки позивачем не заперечувався.

При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що в даному випадку зупинка автомобілю позивача не є вимушеною в розумінні п. 1 ПДР України, оскільки не була викликана об'єктивною, негайною і невідворотною необхідністю зупинки транспортного засобу.

Що ж стосується дотримання поліцейським процесуальних норм, то суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно приписів ч. 3 ст. 254 і ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Отже, колегія суддів вважає правомірними дії поліцейського, який не складав протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки це повністю узгоджується з наведеними нормами процесуального права.

Посилання позивача на те, що у постанові вказано пункт 15 «и» замість п. 15.9 «и», не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки окрім посилання на пункт правил відповідачем здійснено опис об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Також, пояснення позивача та процес встановлення фактичних обставин правопорушення зафіксовано на відео, яке долучено до матеріалів справи.

У зв'язку з цим дії та постанова поліцейського Швачка В.М. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права з урахуванням фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність дій та винесеної відповідачем постанови.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов