Справа № 131/2356/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 131/2356/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Шелюховський М.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 березня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2016 року позивач звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Вінницької митниці ДФС про поновлення строку звернення до суду; визнання незаконною та скасування постанови Вінницької митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0579/401000001/16 від 25 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 січня 2017 року та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, 25 листопада 2016 року Вінницькою митницею ДФС була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0579/401000001/16, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених ч. 3 статті 470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на неповідомлення його про розгляд справи про порушення митних правил спростовується наявними у матеріалах справи доказами, а неможливість бути присутнім під час розгляду справи у зв'язку поганим самопочуттям не підтверджена жодними доказами. Крім того, у вказаний в законодавстві період позивач не здійснив доставку транспортного засобу до митного органу, а про поважність такої недоставки будь-яких відомостей не надав, у зв'язку з чим його позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 2 статті 459 МК України встановлено, що субєктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 МК України встановлено, що для автомобільного транспорту строк транзитного перевезення становить 10 днів.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що 18 червня 2016 року через пункту пропуску "Грушів-Будомєж" Львівської митниці ДФС шляхом вибору смуги "зелений коридор" в режимі транзит позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб "BMW 525", кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер республіки Литва JFV327, з метою особистого використання.

04 жовтня 2016 року відповідач надіслав ОСОБА_2 запрошення про прибуття до Вінницької митниці ДФС в строк до 21 жовтня 2016 року для надання пояснення та складення протоколу про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України (а.с.28). Вказане запрошення отримане позивачем 10 жовтня 2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.31).

17 жовтня 2016 року ОСОБА_2 надіслав до Вінницької митниці ДФС повідомлення про неспроможність прибути до вказаної дати до відповідача у зв'язку із поганим самопочуттям, однак доказів на підтвердження зазначеного не надав. У вказаному повідомленні, окрім іншого, позивач просив питання, щодо якого його викликали, не розглядати по суті за його відсутності (а.с. 10).

На лист ОСОБА_2 від 17 жовтня 2016 року Вінницька митниця ДФС листом від 21 жовтня 2016 року повідомила позивача про те, що за інформацією Львівської митниці ДФС позивачем ввезено зазначений вище транспортний засіб. Станом на 21 жовтня 2016 року за формами обліку ПІК "ЄАІС" та ДФС "Інспектор" інформація щодо вивезення транспортного засобу "BMW 525" відсутня. Крім того, цим же листом позивача повідомлено, що справа про порушення митних правил розглядатиметься 25 листопада 2016 року (а.с. 22-23). Цей лист отриманий позивачем 27 жовтня 2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32).

18 листопада 2016 року ОСОБА_2 надіслав до відповідача повідомлення про перенесення розгляду справи про порушення митних правил у зв'язку зі службовим відрядженням, разом з тим доказів на підтвердження цього не надав ні відповідачу, ні суду.

25 листопада 2016 року Вінницькою митницею ДФС була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0579/401000001/16.

Відповідно до ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як зазначено вище, позивача було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, однак постанову про порушення митних правил та накладення стягнення у вигляді штрафу прийнято відповідачем за його відсутності. При цьому суд звертає увагу, що жодних доказів на підтвердження поважності причин неможливості прибуття до відповідача у визначену дату позивач не надав. Суд вважає, що розгляд справи може бути відкладений за обґрунтованим клопотанням особи, яка притягується до відповідальності у зв'язку з наявністю поважних причин, які обумовлюють неможливість прийняття такою особою участі у розгляді справи. Крім того, варто зазначити, що позивач у разі неможливості взяти участь у розгляді справи, не був позбавлений права направити до органу доходів і зборів свого представника та/або захисника.

Щодо органу, який виніс постанову у справі про порушення митних правил, суд зазначає наступне.

В силу вимог статті 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно зі ст. 490 МК України протокол про порушення митних правил мають право складати: 1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил; 2) посадові особи органів доходів і зборів, які згідно з посадовими обовязками мають таке право; 3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або керівником митниці.

Стаття 491 Кодексу передбачає, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Відповідно до ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються місцевими судами (суддями).

Статтею 523 МК України передбачено, що від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, Митний кодекс України не передбачає територіального принципу визначення органу, уповноваженого на притягнення до відповідальності особи, яка порушила митні правила.

Враховуючи, що в 10-ти денний термін з дня ввезення автомобіля на митну територію України, а також в подальшому станом на момент складення протоколу про порушення митних правил та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності шляхом накладення стягнення у вигляді штрафу позивач не доставив до відповідного органу доходів і зборів транспортний засіб "BMW 525", кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер республіки Литва JFV327, відповідач правомірно, з дотримання вимог чинного законодавства України, притягнув його до відповідальності. Варто зауважити, що вказаних обставин щодо доставки автомобіля у визначений законом термін апелянт не заперечує.

Крім того, суд зазначає, що статтею 460 Кодексу встановлено: вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. Однак, про існування вказаних обставин ОСОБА_2 не вказує.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4