Справа № 822/624/17
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/624/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року 12:00м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників позивача та відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю "ЕД-МАР" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" (далі по тексту позивач, ТОВ "Модуль-Україна") звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "ЕД-МАР" (далі по тексту третя особа, ТОВ "ЕД-МАР"), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача про порушення його прав про зловживання ТОВ "ЕД-МАР" монопольним становищем (домінуючим становищем);

- зобов'язати прийняти розпорядження про початок розгляду справи за заявою позивача про порушення його прав зловживанням ТОВ "ЕД-МАР" монопольним (домінуючим) становищем на ринку.

В обґрунтування позовних вимог вказав на протиправну бездіяльність відповідача щодо неприйняття відповідного розпорядження про початок розгляду справи або не надання мотивованої відповіді про відмову у розгляді справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Третя особа у судове засідання не з'явилася та повноважного представника не направила, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Представник третьої особи у попередніх судових засіданнях та в наданих письмових поясненнях зазначив про безпідставність та неправомірність позовних вимог.

Враховуючи думку представників сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи, оскільки її явка не визнавалась судом обов'язковою.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення з підстав наведених нижче.

Суд встановив, що 01.12.2016 ТОВ "Модуль-Україна" звернулось до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з заявою №3294 про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції. Зазначена заява отримана відповідачем 02.12.2016, що підтверджується відміткою на штампі. У наведеній заяві позивач просив:

- визнати факт недобросовісної конкуренції ТОВ "ЕД-МАР" у безпідставному підвищенні орендної плати за договором оренди залізничної колії №12/305 від 01.06.2012;

- притягнути ТОВ "ЕД-МАР" до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Листом від 30.01.2017 №01-16/08-172 відповідач повідомив ТОВ "Модуль-Україна" про розгляд його заяви від 01.12.2016 №3294. Зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача, в діях ТОВ "ЕД-МАР" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції не виявлено. Повідомлено, що згідно п.8 договору оренди залізничної колії від 01.06.2012 №12/305, укладеного між ТОВ "Модуль-Україна" та ТОВ "ЕД-МАР", спори між сторонами підлягають розгляду в господарському суді по місцю знаходження відповідача у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, за результатами розгляду заяви від 01.12.2016 №3294 позивач отримав листа від 30.01.2017 №01-16/08-172. На думку позивача, останній не отримав передбаченого законодавством розпорядження про початок розгляду справи або мотивованої відповіді про відмову у розгляді справи.

Вважаючи, що зазначеною відповіддю відповідачем порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, останній звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" від 26.11.1993 №3659-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон №3659-XII), визначено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Поряд з цим, згідно положень ст.3 Закону №3659-XII, основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Повноваження Антимонопольного комітету України визначені ст.7 Закону №3659-XII. Зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції (далі - порушення законодавства про захист економічної конкуренції, порушення) органами Антимонопольного комітету України відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначають Правила розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджені розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5 (в редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29.06.1998 №169-р), зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за №90/299 (далі по тексту Правила).

Відповідно до п.17 Правил, заяви про порушення у справах, підвідомчих адміністративній колегії територіального відділення Комітету, подаються до відділення за місцем вчинення порушення або за місцем знаходження відповідача, або за місцем настання наслідків порушення. Заяви про порушення в інших справах подаються до Комітету.

Згідно п. 1 ч.1 ст.17 Закону №3659-XII, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження проводити, організовувати розслідування за заявами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами про надання дозволу, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, що підвідомчі адміністративним колегіям територіального відділення, а за дорученням Голови чи органів Антимонопольного комітету України - розслідування за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, підвідомчими цим органам.

Частиною 1 ст.36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11.01.2001 №2210-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон №2210-III), визначено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:

заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.36 Закону №2210-III, у випадках, коли дії чи бездіяльність, що містить ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції не має відчутного впливу на умови конкуренції на ринку, заявнику може бути відмовлено у розгляді справи.

Згідно ч.1 ст.37 Закону №2210-III, у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Вимоги до заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції встановлені п.18 Правил.

Відповідно до п.19 Правил, заява про порушення розглядається протягом 30 календарних днів, а у разі потреби одержання додаткової інформації, яка не може бути надана заявником, строк розгляду заяви може бути подовжений державним уповноваженим, головою відділення на 60 календарних днів, про що письмово повідомляється заявнику.

Згідно п.20 Правил, у разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений, голова відділення відмовляють у розгляді справи, про що письмово повідомляється заявнику.

Також, відповідно до ч.2 п.20-1 Правил, заявнику може бути відмовлено у розгляді справи на підставі частини другої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", коли дії чи бездіяльність, що містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, не мають відчутного впливу на умови конкуренції на ринку. Вирішуючи це питання, органи Комітету виходять зокрема з розміру збитків, завданих чи які можуть бути завдані суспільству чи окремим особам унаслідок порушення, можливості припинення порушення та усунення його наслідків без порушення справи.

Суд зауважує, що у заяві від 01.12.2016 №3294 позивач просив визнати факт недобросовісної конкуренції ТОВ "ЕД-МАР".

На виконання вимог п.20 Правил, заявнику (позивачу) за результатами розгляду його заяви письмово повідомлено листом від 30.01.2017 №01-16/08-172 про не виявлення в діях ТОВ "ЕД-МАР" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Враховуючи зазначене, оскільки чинним законодавством не передбачено у разі не виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції винесення окремого рішення чи розпорядження, а лише врегульовано порядок повідомлення заявника про не виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача про порушення його прав щодо зловживання ТОВ "ЕД-МАР" монопольним становищем (домінуючим становищем) протиправною.

Позовна вимога про зобов'язання відповідача прийняти розпорядження про початок розгляду справи за заявою позивача про порушення його прав зловживанням ТОВ "ЕД-МАР" монопольним (домінуючим) становищем на ринку задоволенню не підлягає, як така, що є похідною від первинно заявленої позовної вимоги, в задоволенні якої відмовлено.

Частиною 1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 22.04.2014 року №21-81а14 не враховується, оскільки вказане рішення ухвалене за позовом що містив інші фактичні та правові підстави, обставини щодо істотності порушення прав є оціночним поняттям, а відтак висновок суду не є обов'язковим для врахування під час розгляду даної справи.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обовязок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обовязку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв з дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідачами доведена, а позивачем не спростована, відсутність протиправної бездіяльності відповідача.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1