Справа № 154/3153/16а,2а/154/172/16
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Львів № 876/3271/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,
суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,
за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир Волинської міської ради Волинської області на постанову Володимир Волинського міського суду Волинської області від 07 грудня 2016 року у справі № 154/3153/16 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир Волинської міської ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир Волинської міської ради Волинської області (далі управління), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплату йому такої допомоги відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, в розмірі 5650 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII, однак відповідач протиправно не здійснив йому виплату такої допомоги.
Постановою Володимир Волинського міського суду Волинської області від 07 грудня 2016 року вказаний позов задоволено.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, управління подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що у 2016 році нарахування та виплата щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня здійснювалася у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів відповідно до пункту 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України.
Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відповідно до пункту 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 13 листопада 2015 року серія НОМЕР_1 .
Щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік ОСОБА_1 було виплачено управлінням соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області за списками осіб на виплату такої допомоги, наданими військовою частиною НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) в розмірі 920 грн.
ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації із заявою від 26 вересня 2016 року, в якій просив нарахувати та виплатити йому разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону № 3551-XII в розмірі 5650 грн.
Листом Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації від 03 жовтня 2016 року № П-674 А йому повідомлено, що виплата разової грошової допомоги до 05 травня в 2016 році здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова № 141) в розмірі 920 грн. Також у вказаному листі зазначено, що його звернення за належністю направлено на розгляд управління, яке уповноважене здійснювати призначення та виплату такої допомоги.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії управління щодо нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Постанови № 141 є протиправними, оскільки нарахування такої допомоги повинно здійснюватись відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII.
Суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, з огляду на наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п`яту статті 12 Закону № 3551-XII було викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 наведені норми визнані неконституційними.
Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII, відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій мав становити п`ять мінімальних пенсій за віком.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Постановою № 141 встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), зокрема, у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.
Також необхідно зазначити, що у Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, (у справі за конституційним поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік») вказано, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.
У рішенні Конституційного суду України від 25 січня 2012 року №3-рп (у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України) вказано, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.
Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Відтак позивачу правомірно було нараховано та виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у 2016 році в розмірі, визначеному Постановою № 141, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання такої допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII.
Разом з тим необхідно зазначити, що поза увагою суду першої інстанції залишилась й та обставина, що виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік позивачу здійснило управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, а не управління, дії якого щодо виплати такої допомоги суд визнав протиправними.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковим.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Окремо слід зазначити, що заявлена апелянтом в апеляційній скарзі вимога про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, з огляду на те, що така є необґрунтованою та в даному випадку відсутні визначені статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України для цього підстави.
Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир Волинської міської ради Волинської області задовольнити частково.
Постанову Володимир Волинського міського суду Волинської області від 07 грудня 2016 року у справі № 154/3153/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир Волинської міської ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський