Справа № 234/18498/16-а
Суддя: Марченко Л. М.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/49/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

судді Марченко Л.М.,

розглянувши у скороченому провадженні у м.Краматорську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до УПФУ у м.Краматорську про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити переведення на інший вид пенсії, її перерахунок та виплату з 01.10.2016 року.

Дана справа розглянута судом на підставі ст.183-2 ч.1 п.2 КАС України в порядку скороченого провадження.

Згідно позову, ОСОБА_1 з 01.08.1978 року по 31.03.2014 року працювала на службі в органах місцевого самоврядування та була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію, маючи загальний стаж роботи в органах місцевого самоврядування, який прирівнюється до державної служби, 36 повних років. З 31.03.2014 року їй призначена пенсія за віком на загальних підставах. У зв'язку з суттєвим зростанням заробітної плати державних службовців, ОСОБА_1, отримавши довідку про суму заробітної плати, 03.10.2016 року звернулася до УПФУ у м.Краматорську із заявою про перехід на інший від пенсії - пенсію на підставі Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент первісного призначення пенсії) та про здійснення перерахунку та виплату різниці в розмірі пенсії на підставі ст.37-1 вказаного Закону. Однак рішенням УПФУ у м.Краматорську №89 від 06.10.2016 року їй було відмовлено з огляду на те, що розділом 11 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року з 01.05.2016 року стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року втратила чинність та відсутні правові підстави для перерахунку пенсій державним службовцям. З такою відмовою позивачка незгодна, у зв'язку з чим просить суд дії та рішення УПФУ у м.Краматорську з приводу відмови визнати неправомірними, зобов'язати відповідача перевести її на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», чинного станом на 31.03.2014 року, та здійснити перерахунок пенсії, яку виплачувати на підставі довідки про заробітну плату Фінансового управління Краматорської міської ради №01-16-04/533 від 03.10.2016 року відповідно до ст.37-1 вказаного Закону з розрахунку 80% від заробітної плати у сумі 9820,12 грн. без обмеження суми пенсійної виплати, виплативши різницю в пенсії, починаючи з дня звернення до УПФУ у м.Краматорську, тобто з 01.10.2016 року.

Відповідач УПФУ у м.Краматорську в особі в.о.начальника управління Макаренко Л.В. позов не визнав та надав письмові заперечення, згідно яким зазначив, що на підставі заяви ОСОБА_1 з 01.04.2014 року було призначено пенсію згідно ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» із розрахунку 80% від суми її заробітної плати на момент звільнення, у зв'язку з чим розмір її пенсії складав 3751,48 грн. З 10.10.2014 року на підставі особистої заяви ОСОБА_1 її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим її пенсія складала 4188,56 грн., а з 01.03.2016 року - 4404,97 грн. 03.10.2016 року ОСОБА_1 надала до УПФУ у м.Краматорську нову заяву про поновлення її пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також про перерахунок відповідно до довідки про підвищення зарплати працюючих державних службовців та виплату різниці. У зв'язку з тим, що при переведенні розмір існуючої пенсії позивачки (4404,97 грн.) зменшиться (3751,48 грн.) їй було відмовлено у переведенні на іншу пенсію. Підстав же для перерахунку пенсії на підставі довідки про збільшення заробітної плати також немає у зв'язку з набранням з 01.05.2016 року Закону України від 10.12.2015 року №889 «Про державну службу», відповідно до якого положення ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року тратило чинність. Також з 01.05.2016 року застосовується постанова КМУ «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» №622 від 14.09.2016 року, якою правовідносини щодо перерахунку пенсі цієї категорії пенсіонерів не регулюються. Враховуючи те, що вищевказані нормативно-правові акти не визнавалися неконституційними, їх застосування управлінням пенсійного фонду є правомірним та законним. З огляду на вказане просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши доводи позову та заперечень, надані сторонами докази, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-12), є пенсіонером за віком, має пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1, видане 18.06.2014 року Пенсійним фондом України (а.с.17).

Позивачка з 01.04.2014 року перебуває на обліку в УПФУ у м.Краматорську, де з вказаного часу отримувала пенсію відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», розмір якої складав 3751,48 грн., а з 10.10.2014 року на підставі особистої заяви ОСОБА_1 її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим її пенсія складала 4188,56 грн., а з 01.03.2016 року становить 4404,97 грн. (а.с.23-26).

Згідно копії заяви про призначення/перерахунок пенсії від 03.10.016 року позивач звернулась до відповідача за поновленням їй пенсії по держслужбі та надала довідку №01-16-04/533 від 03.10.2016 року про підвищення заробітної плати начальника фінансового управління Краматорської міської ради до 9820,12 грн. (а.с.27).

Як вбачається з копії трудової книжки (а.с.13-15) року позивач ОСОБА_1 з 01.08.1978 року по 31.03.2014 року працювала на службі в органах місцевого самоврядування та була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію з посади начальника фінансового управління Краматорської міської ради.

Тобто, позивач 03.10.2016 року звернулась до відповідача з заявою про поновлення іншого виду пенсії та її перерахунок, у зв'язку з підвищенням заробітної плати, проте рішенням начальника заступника начальника УПФУ у м.Краматорську Донецької області №89 від 06.10.2016 року з доповненням від 18.01.2017 року позивачу було відмовлено з огляду на відсутність правових підстав з посиланням на положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII та Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 та з огляду на те, що переведення призведе до погіршенням становища пенсіонера, оскільки розмір пенсії після переведення зменшується (а.с.28, 29).

З цього приводу слід зазначити наступне -

Пенсійне забезпечення державних службовців у відповідні періоди часу врегульовано Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ), Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згодом стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ зазнала зміни (відповідно до Закону від 28.12.2014 р. N 76-VIII) та передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови перерахунку пенсії державним службовцям визначала Постанова КМУ від 31 травня 2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі Постанова № 865), зокрема, пункт 4 цієї Постанови, який був виключений Постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі Постанова № 1013). Постанова № 865 втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, яка застосовується з 1 травня 2016 року та визначає Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, зокрема державним службовцям, однак Постанова № 622 не регулює правовідносини щодо перерахунку пенсії цій категорії пенсіонерів.

У зв'язку з набуттям чинності Закону № 889-VIII, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, яка набрала чинність з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом № 889-VIII по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) не передбачено підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи статті 90 Закону № 889-VIII та Закону № 1058-IV, з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Як зазначалось вище, позивач із заявою про перерахунок пенсії звернулась до відповідача 03.10.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 р., тобто після набрання чинності Закону № 889-VIII, отже відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

При цьому слід зазначити, що наведені вище зміни до законодавства внесені зазначеними Законами не конституційними не визнані. Розмір пенсії, яку отримувала позивач не зменшувався, а на момент звернення за перерахунком норми щодо здійснення перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати не існувало.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій державним службовцям, Закони, які врегульовують пенсійне забезпечення цій категорії пенсіонерів не містять норми, яка закріплює право цих осіб на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормами, що втратили чинність, а тому рішення та дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу є таким що узгоджується з нормами діючого законодавства, а відмова у поновленні пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є правомірною, оскільки розмір пенсії після такого переведення зменшився б, що б призвело до погіршення становища пенсіонера.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій державним службовцям у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Так, висновки суду по даній справі узгоджуються з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України». У цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 19 січня 2010 року, до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено шляхом внесення змін до відповідних законодавчих актів, внаслідок чого розмір її пенсії був зменшений.

Так, у цій справі Європейський Суд дійшов висновку, що зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також Суд зауважив про відсутність доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не зміг дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. За висновками Європейського Суду, зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

На підставі наведеного суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.94 ч.5 КАС України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15,159-163,183-2, 185-186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляція до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Л.М.Марченко