Справа № 284/758/16-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 березня 2017 року м. Київ К/800/9301/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на постанову Народицького районного суду Житомирської області від 23 грудня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 23 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира виплатити ОСОБА_1 нараховану відповідно до постанови Народицького районного суду Житомирської області №284/740/14-а від 25 липня 2014 року доплату до заробітної плати за статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року. Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира виконати постанову негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати зазначені вище судові рішення, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відмовляючи позивачу у виплаті коштів, відповідач діяв всупереч вимогам Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Статтею 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Згідно пунктів 5, 6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005 року, соціальні виплати за статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці. Керівники підприємств несуть персональну відповідальність за несвоєчасність подання розрахункових документів до уповноваженого органу та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат та допомоги певних видів. Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Державного казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що проводяться в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 2 Порядку розпорядниками коштів є управління праці та соціального захисту населення.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира, будучи уповноваженим органом та розпорядником коштів для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобов'язане прийняти розрахунки, надані ТУ ДСА в Житомирській області, та подати органам Державного казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, а також, виплатити позивачу кошти, нараховані згідно постанови Народицького районного суду від 25 липня 2014 року по справі №284/740/14-а.

Суди попередніх інстанцій дали належну оцінку обставинам справи, вірно застосували законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалили правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 6 липня 2005 року №2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені судами, а заявник не наводить підстав вважати, що суди при цьому неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на постанову Народицького районного суду Житомирської області від 23 грудня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін