Справа № 127/4668/17
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/4668/17
Провадження № 2-а/127/344/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді - Гриневича В.С.,

при секретарі: Олійник І.Ю.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №127/4668/17 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивован тим, що відповідно до висновку Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області викладеному у акті перевірки від 02.09.2016р. №1084-ПП, ОСОБА_2, яким самочинно, без необхідної дозвільної документації у 1993 році виконано роботи з будівництва гаражу літ. «Г» на земельній ділянці по АДРЕСА_1, згідно з ч. 1 ст. 96 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу та надано припис з вимогою привести об'єкт у відповідність до вимог містобудівного законодавства. Однак при документальній перевірці по закінченню терміну виконання вимог даного припису на зазначеному об'єкті встановлено, що гр. ОСОБА_2 вимоги припису не виконано, а саме дозвільну документацію на прийняття в експлуатацію гаражу належним чином не оформлено. Постановою Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №297 від 15.09.2016р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. У зв'язку із несплатою вищевказаного штрафу в зазначений строк, дана постанова була направлена до органу ДВС для її виконання в примусовому порядку відповідно до положень ст. 308 КУпАП, згідно якої на ОСОБА_2 було накладено штраф в подвійному розмірі, а саме 10200 грн.

Позивач вважає постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №297 від 15.09.2016р. про накладення на нього адміністративного стягнення протиправною, у зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в адміністративному позові та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання призначене на 23.03.2017р. не з'явився, однак 22.03.2017р. надіслав до суду листа, в якому зазначив про те, що позовні вимоги заявлені позивачем визнає та вважає, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №297 від 15.09.2016р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

З тексту даної постанови вбачається, що головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Душко І.Г. розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме акт проведеної перевірки від 02.09.2016р. №1084-ПП, протокол про адміністративне правопорушення від 02.09.2016р., та встановлено, що: «ОСОБА_2 самочинно, без необхідної дозвільної документації, у 1993 році виконані роботи з будівництва гаражу літ. «Г» на земельній ділянці по АДРЕСА_1, що є порушенням статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», за що згідно частини 1 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу та надано припис з вимогою привести об'єкт у відповідність до вимог містобудівного законодавства. При документальній перевірці по закінченню терміну виконання вимог даного припису на зазначеному об'єкті встановлено, що гр. ОСОБА_2 вимоги припису не виконано, а саме дозвільну документацію на прийняття в експлуатацію гаражу на земельній ділянці по АДРЕСА_1 належним чином не оформлено, чим порушено вимогу пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до пункту третього частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулюванню містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

З наведеної норми слідує, що органи державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, однак такий припис може встановлювати вимоги до особи, яка здійснила або здійснює порушення законодавства.

Однак, як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 16.06.2005р. державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі №1-653, ОСОБА_2 успадкував після смерті свого батька ОСОБА_6 ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 Відповідно до відомостей, викладених в довідці-характеристиці КП «Вінницьке ООБТІ» від 28.03.2005р. за №51 на земельній ділянці розташовано: будинок «А» з прибуд., черепашн., обкл. цегл., 1992 року побудови, житловою площею 136,4 кв.м, огорожа №1-5, свердловина №6, сарай «Б», погріб «п/Б», сарай «В».

Зі вказаного вище свідоцтва також вбачається, що самовільно зведені гараж «Г» та вбиральня «Д» в свідоцтво про право на спадщину не включені. (абзац 4 свідоцтва).

Отже, позивачем отримано у спадок ? частку житлового будинку зі спорудами біля якого буди споруджені самовільно гараж та вбиральня, які не увійшли в свідоцтво про право на спадщину.

З вищенаведеного слідує висновок про те, що позивач не здійснював самочинного будівництво гаражу та вбиральні, оскільки ці об'єкти були споруджені ще до отримання ним спадщини, та відповідно позивач не зобов'язаний виконувати вимоги припису, щодо виготовлення дозвільної документації на прийняття в експлуатацію гаражу.

Відповідно до частини 1 статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, оскільки позивач не здійснював самочинного будівництво гаражу, у органу державного архітектурно-будівельного контролю були відсутні правові підстави для винесення припису відносно позивача, щодо виготовлення дозвільної документації на прийняття в експлуатацію оспорюваного гаражу.

Крім того, як зазначено вище, листом №1002-08-391/4 від 21.03.2017р. відповідач позовні вимоги заявлені позивачем визнав, зазначивши про те, що оскільки гараж під літерою «Г» не будувався позивачем, відсутні підстави для накладення на нього штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 112 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково.

Частиною третьою статті 112 КАС України передбачено, що у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 136 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

В той же час, положеннями частини першої статті 293 КУПАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним

актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з

тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №297 від 15.09.2016р. про накладення адміністративного стягнення та закрити справу.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом судовий збір не сплачувався, у зв'язку зі звільненням вій його сплати, відсутні підстави для відшкодування судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 247, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 159-163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №297 від 15.09.2016 року по справі по адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. та закрити справу.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: