Справа № 712/1/17-а
Суддя: Кузьменко В. А.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/1/17-а
Провадження № 2а/712/1/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кузьменко В.А.

при секретарі - Коваль М.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління НП в Київській області Миронівського відділу поліції, інспектора СРПП № 1 Коваленка Руслана Павловича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління НП в Київській області Миронівського відділу поліції, інспектора СРПП № 1 Коваленка Руслана Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, мотивуючи тим, що 11 жовтня 2016 року інспектором СРПП № 1 Миронівського ВП лейтенантом поліції - Коваленком Русланом Павловичем була винесена постанова серії ПС2 № 933632, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до постанови, його визнано винним в порушенні пункту 9.8 Правил дорожнього руху України, а саме в тому, що Позивач на автодорозі Канів - Миронівка керував транспортним засобом без увімкнених фар ближнього світла.

Вказану постанову вважає незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, винесена постанова є надуманою і ніяким чином необґрунтованою, при винесенні постанови не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що при виїзді на автомобілі фари ближнього світла були ввімкнені, однак через неодноразовий сильний струс автомобіля внаслідок поганого стану доріг, могла статися поломка, але це не є правопорушенням, оскільки дана проблема була усунута відразу на місці.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, із заявами до суду не зверталися.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного:

Згідно постанови серії ПС2 № 933632 від 11.10.2016 року про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором СРПП № 1 Миронівського ВП лейтенантом поліції - Коваленком Р. П., ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 11.10.2016 року на автодорозі Канів-Миронівка керував транспортним засобом без увімкнених фар ближнього світла, чим порушив п.9.8 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність за дане правопорушення встановлена зокрема за порушення водіями правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора .

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач свою вину не визнав та надав пояснення, що зазначеного правопорушення він не здійснював.

Натомість відповідач не виконав свій обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надіслав.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, тому суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копії постанови не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, за таких обставин, судом встановлено, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, 251, 252, 287-293 КУпАП, ст.ст. 245, 251, 268, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 86,160,161,162, 1712 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову серії ПС2 № 933632 від 11 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. - визнати незаконною та скасувати.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

ГОЛОВУЮЧИЙ: