Справа № 808/3447/13-а,
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2017 рокусправа № 808/3447/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі міжрегіонального головного управління ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року по справі

за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів до ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі міжрегіонального головного управління ДФС визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів (далі ПАТ ЗЗФ ) звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Межрегіонального головного управління Міндоходів, в якому просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем 21.03. 2013 року податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2012 року в розмірі 1 660 698 грн. та нараховані штрафні санкції в розмірі 830 349 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2012 року на суму 2 095 041 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08. 2016 року позовні вимоги задоволені, винесені СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі 21.03. 2013 року податкові повідомлення рішення №, № визнані протиправними та скасовані, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуто сплачену судового збору в розмірі 2294 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати через неповне зясування судом обставин справи та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 15.08. 2016 року здійснено заміну первісного відповідача - ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Межрегіонального головного управління Міндоходів її правонаступником (далі СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі - ОСОБА_1 державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі міжрегіонального головного управління ДФС (далі СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС).

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 27.02.2013 року по 11.03.2013 року СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2012 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у листопаді 2012 року,за наслідками якої складений Акт перевірки №123/26-2/00186542 від 11.03.2013 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено

- п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4а ст. 200 ПК України,внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок у банку за грудень 2012 року на загальну суму 1 660 698 грн.

- п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4б ст. 200 ПК України внаслідок чого завищено залишок відємного значення попередніх податкових періодів, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за грудень 2012 року на загальну суму 2 095 041 грн.

На підставі акту перевірки 21.03.2013 року СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі прийняті

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2012 року в розмірі 1 660 698 грн. та нараховані штрафні санкції в розмірі 830 349 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2012 року на суму 2 095 041 грн. ,які оскаржені позивачем в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пп. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачено ст.200 ПК України.

Згідно приписів п.200.1.ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 цього Кодексу).

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то по-перше, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченні одержувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги одержувачем товарів, послуг; по-друге залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 200.6 ст. 200 ПК України передбачено, що платник податку може самостійно прийняти рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звіт них (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених п. 200.4 ст.200 цього Кодексу. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не врахо вується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

З вищенаведеного слідує, що від'ємне значення попередніх періодів може бути заявлено платником у складі сум бюджетного відшкодування або включене до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Матеріалами справи підтверджено, що податковий кредит законно сформовано позивачем у зв'язку з придбанням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності, що підтверджено належним чином оформленими податковими накладними.

Податковим органом в акті перевірки зазначено, що в грудні 2012 року ПАТ ЗЗФ здійснив реалізацію частини продукції за ціною нижчою за собівартість продукції, при цьому в порушення Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого від 22.12.2010 року № 984, зареєстрованого в МЮ України від 12.01.2011 за № 34/18772, не вказав із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів, яку частину, вид продукції та за яким договором реалізовано за ціною, яка нижче за її собівартість.

Відповідно до положень п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Податковим органом не доведено, що при визначенні грошових зобов'язань з податку на додану вартість за операціями з поставки товарів ПАТ ЗЗФ виходило не з договірних цін, які встановлені сторонами договорів поставки, та те, що ці ціни не відповідають рівню звичайних цін.

При цьому, чинним законодавством не передбачено обов'язковості визначення бази оподаткування податком на додану вартість виходячи з собівартості товару.

Судом першої інстанції встановлено, що у пункті 3.15 Акту перевірки №123/26-2/00186542 від 11.03.2013 (т.1а.с. 17) податковий орган посилається на результати попередньої перевірки позивача, результати якої викладено в Акті перевірки позивача №83/26-2/00186542 від 20.02.2013 (т.1а.с.38-45) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2012 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у жовтні 2012 року.

В ході зазначеної перевірки встановлено завищення залишку відємного значення податку на додану вартість (рядок 24 Декларації за листопад 2012 року) на загальну суму 2 621 617 грн.,за результатами перевірки відповідачем винесено 11.03.2013 року податкове повідомлення-рішення №, яке за наслідками судового оскарження постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2015 року по справі №808/3078/13-а, залишеної без змін Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 року (а.с.20-24 т.2), скасоване.

Суд мотивував постанову тим, що внаслідок перенесення позивачем суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до складу відємного значення наступних податкових періодів (рядок 24 декларації з ПДВ) податковим органом за результатами перевірки листопада 2012 року враховано зменшення залишку відємного значення за жовтень 2012 року на 2 621 617 грн.

Зазначена сума 2 621 617грн. увійшла до складу загальної суми відємного значення за листопад 2012 року, який було зменшено оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 11.03.2013року.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є наслідком прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 31.01.2013року, яке скасовано постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2015 року по справі №808/1447/13-а, то відповідно протиправним є і податкове повідомлення-рішення № від 11.03.2013року, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2012 року на суму 2 621 617 грн.

Відповідно до зведених даних щодо задекларованих позивачем та встановлених у ході проведення перевірки показників розділу ІІІ Розрахунки з бюджетом за звітний період декларації з ПДВ за грудень 2012 року за даними платника залишок відємного значення попереднього звітного (податкового) періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду грудня 2012 року (рядок 22 декларації) за даними платника складає 7 332 352 грн., за даними перевірки зазначений показник становить 3 576 613 грн. Відхилення складає - 3 755 739 грн.

Сума зазначеного відхилення складається із суми відхилення 2 621 617 грн., визначеного за результатами попередньої перевірки та суми заниження значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 18 декларації) за грудень 2012 року у розмірі 1 134 122 грн.

Загальна сума зменшення залишку відємного значення і бюджетного відшкодування, що є предметом оскарження у справі №808/3447/13-а, повністю сформована за рахунок зменшення значення рядка 22 декларації на 3 755 739 грн. (1 660 698 грн. + 2 095 041 грн.).

Тобто, внаслідок перенесення позивачем суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до складу залишку відємного значення наступних податкових періодів, податковим органом за результатами перевірки за грудень 2012 року враховано зменшення залишку відємного значення за листопад у розмірі 2 621 617 грн.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, оскільки оскаржувані в межах даної справи податкові повідомлення-рішення від 21.03.2013 року № НОМЕР_1, № є наслідком прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення № від 11.03.2013 року, яке скасовано вказаним вище судовим рішенням, є вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем у січні 2013 року з дотриманням вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №143 від 10.02.2012 року, подано до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі затвердженої форми податкову декларацію з ПДВ за грудень 2012 року , де позивачем правомірно відображено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Так як відповідачем не доведено неправомірності формування ПАТ ЗФЗ податкового кредиту та завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2012 року на суму 1 660 698 грн. та завищення залишку відємного значення з податку на додану вартість на суму 2 095 041 грн. , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень рішень №, №, винесених СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі 21.03. 2013 року.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КАС України правомірно присудив з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 2294 грн.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі міжрегіонального головного управління ДФС- залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: В.В. Мельник