Справа № 703/2460/16-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 703/2460/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Васильківська Т.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просив:

1) визнати протиправними дії Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»;

2) зобов'язати Смілянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести з 01.06.2016 перерахунок пенсії, призначеної в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі на посаді начальника відділу економічного аналізу, прогнозування, транспорту та зв'язку Управління економічного розвитку виконавчого комітету Смілянської міської ради з врахуванням посадового окладу, надбавки за ранг, вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці та премії в розмірах відповідно до довідки №264/04-35 від 08.08.2016 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, у зв'язку з підвищенням зарплати державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», а інші виплати врахувати згідно постанови Смілянського міськрайонного суду від 29.09.2014 та додаткової постанови цього ж суду від 25.02.2015 по справі №703/4980/14-а.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано відмову Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області у здійсненні ОСОБА_2 перерахунку пенсії - протиправною.

Зобов'язано Смілянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90 % місячного заробітку державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі на посаді начальника відділу економічного аналізу, на підставі довідки Управління економічного розвитку виконавчого комітету Смілянської міської ради № 264/04-35 від 8 серпня 2016 року, починаючи із 01 вересня 2016 року. Інші виплати врахувати згідно постанови Смілянського міськрайонного суду суду від 29 вересня 2014 року та додаткової постанови цього ж суду від 25 лютого 2015 року по справі № 703/4980/14-а, 2-а/703/234/14.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову та прийняти нову постанову, у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 02 вересня 2011 року перебуває на обліку Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та обчислену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року в розмірі 90 % від суми заробітної плати.

14 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям. До заяви додав довідку Управління економічного розвитку виконавчого комітету Смілянської міської ради №220/04-35 від 13.06.2016 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, у зв'язку з підвищенням зарплати державним службовцям (а.с. 18-19).

Листом від 24.06.2016 №43/Г-10 відповідач відмовив в перерахунку пенсії з тих підстав, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, зазначив, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII втратив чинність 01.05.2016, при цьому Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, що діє з 01.05.2016 проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, не передбачає (а.с. 20).

У подальшому, позивач 17.08.2016 звернувся з заявою про перерахунок пенсії непрацюючого державного службовця з 01.06.2016 на підставі довідки Управління економічного розвитку виконавчого комітету Смілянської міської ради №264/04-35 від 08.08.2016 (а.с. 41-42).

Листом від 31.08.2016 №141/Г-10 відповідач відмовив в перерахунку пенсії оскільки порядок визначення заробітку, який враховувався для перерахунку пенсії, був визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яка втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». При цьому, з 01.06.2015 органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначають і не перераховують. Крім того, зазначив, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII втратив чинність 01.05.2016, при цьому Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, що діє з 01.05.2016 проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, не передбачає (а.с. 43-44).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення пенсіонер звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу, а право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань, відтак заявлені вимоги щодо здійснення перерахунку пенсії позивача підлягають задоволенню з 01.09.2016.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) (у редакції, чинній до 01.05.2016) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначався Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 (далі - Постанова №865) (у редакції від 25.03.2014) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, при винесенні рішення, суд першої інстанції не врахував, що в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

За змістом частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013) до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 15.12.2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

З викладеного вбачається, що чинним законодавством регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ні умов, ні механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім того, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі - Закон №889-VІІІ). У зв'язку з набранням чинності Закону №889-VІІІ, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-VIII.

Згідно статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (серпень 2016 року) внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок йому пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення вказано, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).

У Рішенні від 2 березня 1999 року №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, звуження прав та соціальних гарантій позивача відсутні.

Згідно із частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Оскільки, чинний на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 не передбачає право на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, та враховуючи дату звернення позивача із відповідною заявою, пенсійним органом правомірно відмовлено в перерахунку пенсії.

Таким чином, пенсійний орган діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 (справа №К/800/36542/16) та від 12.01.2017 (справа №К/800/36683/16).

На вказані обставини суд першої інстанції при винесенні рішення уваги не звернув, та помилково прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача та приймає до уваги зміну законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - задовольнити частково.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в частині задоволення позовних вимог.

В решті постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.