Справа № 814/267/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/267/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

представника позивача Репешка П.І., представника відповідача Горохівської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (правонаступника - ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області) на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2016 року Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод» звернулося до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.01.16 р. № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2612496 гривень та № про зменшення розміру від'ємного значення за січень та лютий 2015 на суму 647883 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що ДП «Миколаївський бронетанковий завод» має всі первинні документи з приводу взаємовідносин з ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання», які підтверджують податковий кредит та сплачені на користь цих постачальників витрати. Але, відповідачем за надуманими підставами не визнається право підприємства на врахування у податковому обліку коштів, сплачених за договорами з зазначеними контрагентами.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року адміністративний позов ДП «Миколаївський бронетанковий завод» задоволений. Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 11.01.2016 року № та №.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ДП «Миколаївський бронетанковий завод» в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача Репешка П.І., представника відповідача Горохівської С.І., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод» (до 08.06.12 - «Миколаївський ремонтно-механічний завод») зареєстрований виконкомом Миколаївської міської ради 01.02.07 р.

Основним видом діяльності ДП «Миколаївський бронетанковий завод» є виробництво військових транспортних засобів, діяльність у сфері оборони, ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів та ін.

28.11.14 р. ДП «Миколаївський бронетанковий завод» уклав договір №НБТЗ-1-14, щодо поставки комплектуючих з ТОВ «Віка-Трейд» (м. Харків).

Протягом грудня 2014 р. - січня 2015 р. ТОВ «Віка-Трейд» поставило на адресу позивача комплектуючих для військової техніки: шворінь, редуктори колісні, тяги зовнішні, місти автомобільні, роздавальні коробки, радіатори та інше відповідно до специфікацій на загальну суму 9760060,8 гривень.

Позивач перерахував 9889924,08 гривень на банківський рахунок ТОВ «Віка-Трейд».

Також 05.02.15 р. ДП «Миколаївський бронетанковий завод» уклав договір поставки №02/02-2014 з ТОВ «Спецбудпостачання» щодо поставки комплектуючих.

Протягом квітня 2015 р. ТОВ «Спецбудпостачання» поставило на адресу позивача комплектуючих для військової техніки: ТНК в зборі, ТВНЕ04-Б, ТНПО-115, ТНП-165А та інші відповідно до специфікації на загальну суму 4577220 гривень.

ДП «Миколаївський бронетанковий завод» розрахувався з постачальником у безготівковій формі, перерахував на його користь 4502220 гривень.

За зазначеними операціями ДП «Миколаївський бронетанковий завод» відобразило у власному податковому обліку податковий кредит за рахунок ТОВ «Віка-Трейд» в сумі 1626677 та ТОВ «Спецбудпостачання» в сумі 762870 гривень.

В період з 18.11.15 р. по 18.12.15 р. ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва провело документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Миколаївський бронетанковий завод», за результатами якої складено Акт №1712/14-04-22-02/07856371 від 15.12.15 р.

У висновку зазначеного акта зазначено, що ДП «Миколаївський бронетанковий завод» не має право на врахування коштів, сплачених на користь ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання» у власному податковому обліку та зменшення об'єкту оподаткування з податку на додану вартість, оскільки взаємовідносини позивача з зазначеними підприємствами носили ознаки фіктивності, з метою отримання податкової вигоди, без проведення реальних господарських операцій. Такий висновок зроблено на підставі того, що на зазначених підприємствах відповідно до звітів форми 1-ДФ працювало недостатньо працівників, з аналізу номенклатури податкових накладних цих підприємств вбачається невідповідність придбаних товарів та послуг та реалізованих товарів та послуг («підміна товару»), у субпідрядника відсутній технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, інші умови ведення господарською діяльності, підприємства не знаходяться за своїми адресами, мають у ланцюгах своїх постачальників фіктивні підприємства, товарно-транспортні накладні мають дефекти.

11.01.16 р. уповноваженою особою ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва прийнято податкові повідомлення рішення відносно позивача № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 647883 гривень та № про збільшення суми грошового зобов'язання на 2612496 гривень, з них 1741664 за основним зобов'язанням та 870832 гривень штрафу.

Задовольняючи адміністративний позов ДП «Миколаївський бронетанковий завод» суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є господарська операція з постачання товарів, постачання послуг, ввезення товарів (послуг) на митну територію України, вивезення товарів (послуг) у митному режимі експорту.

Відповідно до ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до Кодексу у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення.

При цьому колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає достатніми та належними доказами документи (договори, товарні накладні, податкові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, експрес-накладні «Нова пошта»), надані позивачем на підтвердження реальності вищезазначених операцій.

Водночас відповідачем не надано доказів щодо протиправності відносин ДП «Миколаївський бронетанковий завод» з ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання».

Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання» станом на 2014-2015 роки були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість, мали індивідуальні податкові номери, податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання» мали необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебували на обліку у органах податкової служби та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

При цьому суд першої інстанції вірно зауважив, що факт відсутності трудових ресурсів у ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання» не може впливати на можливість врахування позивачем коштів, сплачених на користь цих контрагентів у власному податковому кредиті, оскільки ці юридичні особи мають можливість здійснювати свою діяльність як за рахунок власних трудових ресурсів, так і залучених за цивільно-правовими договорами чи неоформленими працівниками.

Факт встановлення придбаних позивачем у ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання» комплектуючих на військову техніку підтверджується лімітними відомостями на відпуск запасних частин зі складу, а також актами приймання-передачі виготовлених та відремонтованих бойових машин представниками Збройних Сил України.

Факт транспортування комплектуючих з м. Харкова до м. Миколаєва підтверджується як товарно-транспортними накладними, так і експрес-накладними «Нова пошта». З експрес-накладних «Нова пошта» вбачається, що відповідно до них ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання» відправляли на адресу позивача вантажі вагою 408, 612, 816, 1020, 1224, 2856 кг та інше, що узгоджується з номенклатурою товару, який поставлявся відповідно до договорів з зазначеними товариствами.

При чому, незначні розбіжності або прогалини в товарно-транспортних накладних та експрес-накладних «Нова пошта» не можуть свідчити про фіктивність правовідносин та позбавляти платника податків права на податковий кредит.

Ті обставини, що у постачальників позивача недостатньо власних трудових чи матеріальних ресурсів, або в ланцюгах постачальників є сумнівні підприємства чи навіть підприємства, які визнані фіктивними, є лише приводом (сигналом) для більш ретельної перевірки (дослідження) їх діяльності. Самі по собі ці обставини не можуть бути підставами для позбавлення покупців цих підприємств права на віднесення сплачених на їх користь коштів до податкового кредиту та валових витрат.

Відповідач невиправдано спрощує процес доведення факту відсутності реальних господарських операцій та перебільшує юридичне значення власних Актів про неможливість проведення зустрічних перевірок.

Разом з тим, слід враховувати, що щодо керівництва підприємств-контрагентів ТОВ «Віка-Трейд» та ТОВ «Спецбудпостачання» відсутні вироки суду про засудження їх керівників чи засновників за діяльність, пов'язану з ухиленням від сплати податків, створенням фіктивного підприємства та ін.

З наведеного вбачається, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не може впливати на формування податкового обліку покупця.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність з негативними наслідками саме щодо цієї особи.

Зазначена правова позиція, зокрема, викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.10 за позовом ПП «Армавір» до ДПІ у Печерському районі м. Києва, від 19.11.10 р. у справі за позовом ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» до Кременчуцької ОДПІ, від 31.01.11 р. за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ, а також у Рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.09 р. по справі «Булвес» проти Болгарії.

Відповідно до ч. 2 ст. 160, 244-2 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних відносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Враховуючи усе зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за наявності всіх необхідних відповідно до Податкового кодексу України первинних документів (договори, акти приймання, товарні та податкові накладні, платіжні документи), що підтверджують право на податковий кредит і за відсутності доказів, які заперечують реальність господарських операцій, позивач - платник податків не може бути позбавлений права на цей податковий кредит.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача щодо ДП «Миколаївський бронетанковий завод» винесені без урахування фактичних обставин і не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість позивач довів протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 11.01.16 р. № та №.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ДП «Миколаївський бронетанковий завод».

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов