Справа № 263/453/17
Суддя: Скрипниченко Т. І.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/453/17
Провадження № 2-а/263/267/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Скрипниченко Т.І.,

при секретарі - Молчановій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №333073,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №333073. В обґрунтування позову зазначила наступне.

Постановою інспектора №3 батальйону УПП в м.Маріупоілі, ОСОБА_2 серії АР №333073 від 29.12.2016 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, за зупинку в забороненому місці - на пішохідному переході. Однак 29.12.2016 у зв'язку із поганим станом здоров'я (запамороченням та кровотечею з носу) була вимушена зупинка біля пішохідного переходу. З метою екстреної купівлі лікарських препаратів - натиснула кнопку аварійної світлової сигналізації та звернулась до найближчої аптеки. По прийому ліків та поверненню до транспортного засобу побачила працівників поліції, які повідомили про намір евакуації ТЗ. На вимогу поліцейського пред'явила наступні документи: водійські права, поліс обов'язкового страхування, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після ознайомлення з документами запросили пройти до машини ППС, яка стояла позаду машини в радіусі 300 метрів, для винесення Постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушенням вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» ПДР України. Дане адміністративне правопорушення було розглянуто та винесено постанову, яка на думку позивача складена з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, а саме без доказів вини в скоєнні даного правопорушення, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, який не був складений, не були взяті її пояснення до уваги. На прохання про залучення свідків, надання відеозапису або фото фіксації правопорушення, поліцейські не реагували, закрившись у спец автомобілі і заблокувавши двері. Зазначає, що була позбавлена права на захист - працівником поіції було відхилено клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості звернення за правовою допомогою до адвоката. Також відповідач не врахував свідчення свідків щодо вимушеної зупинки та не дослідив інші докази по справі. Вважає що постанову складено із порушенням вимог КУпАП та вимог чинного законодавства України: 1) не надано можливості надати пояснення, скористатися правовою допомогою, допитати та залучити свідків, що передбачено вимогами ст. 268 КУпАП; 2) розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення (ст.7, ст. 254, ст. 279 КУпАП); 3) згідно рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 Конституційний суд заборонив ДАІ виписувати штрафи на місці зупинки автомобіля. КСУ вказав, що складання протоколу і постанови - це дві різні стадії адміністративного провадження, між якими повинен бути інтервал. Одночасне винесення протоколу, а потім відразу і постанови є порушенням норм закону, прав громадян, а тому такі штрафи не можуть вважатися законними. В матеріалах справи відсутні докази або навіть посилання на докази вчинення правопорушення «Правил дорожнього руху». Справа працівниками національної поліції не розглядалась, не досліджувались докази, не роз'яснювались права та не було надано змоги на звернення за правовою допомогою, чим порушено вимоги КУпАП. У додаткових поясненнях зазначила, що інспектор ОСОБА_2 пішов до свого патрульного автомобілю де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Позивач у судове засідання не прибула, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Крім того надала суду у якості доказі відеозапис з місця правопорушення.

Представник відповідача у судове не прибув, просив розглядати справу у їх відсутність, надавши заперечення на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, де зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими та не державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «про Національну Поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема частина перша, друга і третя статті 122 КУпАП. За загальним правилом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. Відповідно до ч.2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках передбачених ч.1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. З метою встановлення нормативно -правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Наіональної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим в МЮУ 10.11.2015 за №1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі. Відповідно до п.4 розділу І Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якої віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Щодо обставин вчнення адміністративного правопорушення зазначено, що у зв'язку з тим, що ТЗ створив перешкоду для руху пішоходів, поліцейські хотіли викликати евакуатор для усунення зазначеного правопорушення, та в цей час до автомобілю підійшов водій, яким виявилась ОСОБА_1. Факт керування позивач не заперечувала. Крім того, позивач в адміністративному позові визнає, що транспортний засіб був зупинений та залишений в забороненому місці, називаючи таку зупинку вимушеною, однак в письмових поясненнях немає жодного слова про погіршення стану здоров'я (запаморочення та кровотеча з носу), яке начебто виявилося причиною такої зупинки. Згідно відеозапису, вбачається факт, що інспектором було запропоновано подати клопотання в письмовому вигляді, написати по справі, на що позивач заявила про своє бажання викликати адвоката та погодилась дати письмові пояснення. Твердження позивача щодо порушення її прав та одноособового відхилення відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості звернення за правовою допомогою повністю не відповідають обставинам справи, виходячи з того, що позивач поставив свій підпис в постанові про те, що його було ознайомлено із змістом ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП; відео з нагрудного відео реєстратору патрульного свідчить про те,що позивач чітко висловлює позицію: «Вызывать не буду адвоката» та при цьому жодних клопотань в письмовому вигляді, окрім пояснень, які були додані до постанови, позивач не заявляв, не зважаючи на те, що самі поліцейські неодноразово запитували про наявність клопотань та пропонували написати пояснення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення учасників процесу, додані до справи, переглянувши відеозаписи надані сторонами, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що 29.12.2016 року постановою серії АР № 333073 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно даної постанови, ОСОБА_1 визнана винною у тому, що 20.12.2016 об 15.30 годині по вул.Архітектора Нільсона, 26а, керувала автомобілем, порушила правила зупинки, здійснивши зупинку в забороненому місці, а саме на пішохідному переході, що суттєво заважало руху пішоходів та стоянки, створювало перешкоду дорожньому руху та загрозу безпеці руху, чим порушила п.п.15.10 д ПДР України.

За вимогами Правил дорожнього руху України, а саме п.15.10. д - стоянка забороняється: ) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

Частина третя ст.122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів зокрема за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

В ході судового розгляду було оглянуто безпосередньо оскаржувану постанову серії АР №333073 від 29.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також матеріали відеофіксації з нагрудних знаків інспекторів УПП під час складення та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Так, зокрема з даних відеоматеріалів відповідачем вбачається, що водію ОСОБА_1, роз'яснені її права, запропоновано викликати адвоката, неодноразово пропонувалося скласти письмове клопотання про відкладення розгляд справи для звернення за правовою допомогою, однак таке клопотання не було складено. Також ОСОБА_1 просила призначити їй безоплатного адвоката, однак поліцейським було відхилено клопотання, оскільки не передбачено у справах про адміністративні правопорушення надання безоплатної вторинної допомоги.

Водночас, судом не встановлено обставин, за яких можна було вважати, що працівники патрульної поліції необ'єктивно ставились до позивача в процесі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та/або будь-яким чином перевищили свої повноваження по відношенні до позивача. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена та складена на підставі встановлених інспектором обставин справи та у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України «Про Національну поліцію», ст.252 КУпАП та іншого чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Твердження позивача про те, що здійснила вимушену зупинку біля пішохідного переходу у зв'язку із поганим станом здоров'я (запаморочення та кровотечею з носа) з метою купівлі лікарських препаратів, не знайшли свого підтвердження, доказів з цього приводу не надано, до того ж з відеозапису зробленого з нагрудної камери працівника поліції, вбачається що автомобіль яким керувала ОСОБА_1 стоїть не біля пішохідного переходу, як остання зазначила у позовній заяві, а на самому пішохідному переході. До того ж не знайшли своє підтвердження посилання позивача на те, що на її прохання про залучення свідків, надання відеозапису або фото фіксації правопорушення, поліцейські не реагували, закрившись у спец автомобілі і заблокувавши двері, що не надано можливості надати пояснення, скористатися правовою допомогою, допитати та залучити свідків, що передбачено вимогами ст. 268 КУпАП; та те, що після ознайомлення з документами запросили пройти до машини ППС, яка стояла позаду машини в радіусі 300 метрів, оскільки з відеозапису вбачається що позивач складала свої пояснення не в автомобілі поліції, а автомобілі, який стояв на пішохідному переході.

З наданого відеозапису позивачем вбачається, що поліцейським патрульної поліції роз'яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи ж позивача на рахунок того, що відповідачем незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, є неприйнятними, з огляду на те, що згідно з приписами ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про порушення правил дорожнього руху (зокрема, адміністративні правопорушення передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Частиною 3 ст.258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, оскільки ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, розгляд якого відповідно до ст.222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то поліцейським правомірно на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій при складання постанови серії АР №333073 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та надано відеозапис, який підтверджує правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ст. 122 ч.3 КУпАП - зупинка у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Враховуючи зазначені обставини, а також відсутність належних доказів в підтвердження позовних вимог, суд вважає, що факт вчинення порушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП встановлений та доведений, а тому інспектором УПП правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотриманням вимог передбачених ст.ст.280, 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч.3 ст.122 КУпАП України, порушень при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення чи прийнятті постанови, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови, судом не встановлено, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування даної постанови та безпідставність заявлених позовних вимог.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.14-1, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст.1, 11, 18, 41, 49, 51, 70, 71, 99, 104, 128, 159, 161-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №333073 - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.І. Скрипниченко