Справа № 336/7956/16-а(2-а/336/75/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2017 рокусправа № 336/7956/16-а(2-а/336/75/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року у справі № 336/7956/16-а (2-а/336/75/2017)
за позовом до про ОСОБА_1 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі по тексту Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 р.р.;

- зобовязати Відповідача призначити пенсію за віком з 07 грудня 2016 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 р.р.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № 336/7956/16-а (2-а/336/75/2017).

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше, а тому в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 26, 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому пенсія за віком на пільгових умовах, яка ним отримувалась, є особливим видом пенсії, який не передбачено Законом України № 1058-ІV.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено (суддя Суркова В.П.).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що Позивач вже скористався правом на призначення йому пенсії за віком, а саме на пільгових умовах, з огляду на що повторне призначення одного й того ж виду пенсії не видається за можливе.

Позивач ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначав, що йому була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок виплати пенсії, а за призначенням пенсії за Законом № 1058-ІV він звернувся вперше. Зазначав, що Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено такого виду пенсії як пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку.

Відповідачем надано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких останні вказують на те, що наразі відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком, оскільки Позивачу вже була призначена пенсія за віком довічно згідно норм Закону № 1058-ІV, яка, при цьому, постійно перераховувалась. Окрім того, ОСОБА_1 звертався до пенсійного органу за формою не встановленого зразка із вимогою про перерахунок пенсії. Посилання заявника апеляційної скарги на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 31.03.2015 року у справі № 21-612а14 є безпідставним, оскільки остання стосується інших правовідносин.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 з 07.06.2005 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

07.06.2010 року Позивач набув права на пенсію за віком на загальних підставах.

07.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Листом від 15.12.2016 року № 312/К-1 Відповідач повідомив Позивача про відмову в задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_1 вже первинно призначено пенсію за віком довічно за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», переведення на один і той же вид пенсії чинним законодавством не передбачено.

Визнання протиправною відмови Відповідача у призначенні пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком та зобовязання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку вказаним рішенням субєктів владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону № 1058.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Позивач, перебуваючи на обліку в управлінні та отримуючи пенсію за віком, продовжував працювати.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В розумінні ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно положень ст. 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ може бути призначена ще й пенсія за вислугу років.

Отже, законодавством передбачено лише 4 види пенсій.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачу 07.06.2005 року вже призначена пенсія на пільгових умовах як особі, що набула стажу на роботі з особливо шкідливими умовами праці за Списком № 2 і досягла встановленого ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віку. Той факт, що пенсію було призначено зі зменшенням пенсійного віку не свідчить, що це інший вид пенсії, ніж пенсія за віком.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки Позивач вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, підстави для призначення чи переведення Позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, роки відсутні.

Відповідна правова позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2016 року (справа № К/800/4480/16).

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання Позивача на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України № 21-612а14 від 31.03.2015 року, оскільки предметом спору в зазначеній справі було переведення з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії за віком, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2017 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за результатами розгляду його апеляційної скарги.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 88,94 КАС України з ОСОБА_1 на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, становив 606 грн. 32 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 94, ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року у справі № 336/7956/16-а (2-а/336/75/2017) - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 03 квітня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов