Справа № 159/4680/16-а,2-а/159/46/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Справа № 876/2583/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Матковська З.М.

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача Ковальчук В.С.

представник відповідач Куптій Г.А.

третя особа ОСОБА_1

представник третьої особи Артюшенко Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2017р. по справі № 159/4680/16-а за позовом ОСОБА_2 до Ковельської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ковельської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення Ковельської міської ради від 24.11.2016р. №16/50 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ».

В обгрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що його заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 1 000 кв.м. в АДРЕСА_1 була винесена на розгляд пленарного засідання 16 сесії Ковельської міської ради від 24 листопада 2016 року. Згідно витягу з протоколу рішення не прийнято. Разом з тим, позивач зазначає, що одночасно на сесії Ковельської міської ради депутати розглянули аналогічну заяву громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 1 000 кв.м. в АДРЕСА_1 . Рішенням Ковельської міської ради від 24.11.2016р. № 16/50 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 » дозвіл на складання проекту землеустрою ОСОБА_1 , був наданий, тоді як його заява знову залишилася нерозглянутою. При цьому, позивач зазначає, що ОСОБА_1 подав заяву до Ковельської міської ради про надання земельної ділянки по Королеви Бони, 15, 04.08.2016р., тобто через чотири місяці після подачі заяви позивачем аналогічної заяви. Відтак позивач вважає, що орган місцевого самоврядування допустив бездіяльність щодо розгляду його заяви та необґрунтовано розглянув заяву ОСОБА_1 швидше ніж його, позивача, заяву. ОСОБА_2 вважає, що рішення від 24.11.2016р. №16/50 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 » міська рада прийняла в порушення норм чинного законодавства та в порушення наданих їй повноважень, а тому просив його скасувати.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2017р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 , покликаючись на порушення судом норм матеріального права подав, апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову, якою задоволити його позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач покликається на те, що Ковельська міська рада порушила порядок розгляду заяви ОСОБА_2 , що передбачений Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України, не розглянувши в місячний термін заяву позивача на пленарному засіданні сесії Ковельської міської ради, та не прийнявши у відповідності до Закону належне, законне та обґрунтоване рішення про задоволення вимог позивача, а саме не проголосувавши за проект рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ».

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримує. Представник зазначив, що органом місцевого самоврядування порушено принцип юридичної визначеності в силу того, що відповідач не вирішив порушене позивачем питання та не прийняв відповідного рішення.

Представник відповідача вважає апеляційну скаргу необгрунтованою та зазначає, що заява позивача кілька разів розглядалась на сесії Ковельської міської ради, однак в ході голосування не отримала достатню кількість голосів місцевих депутатів для прийняття відповідного рішення. Представник відповідача просить відхилити апеляційну скаргу.

Третя особа, та її представник, заперечують проти доводів апеляційної скарги, вважають оскаржену постанову суду першої інстанції обгрунтованою та просять відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, вивчивши матеріали справа та проаналізувавши усі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, відтак до висновку про залишення оскарженого рішення без змін.

Судом встановлено, що 14.04.2016р. ОСОБА_2 звернувся до Ковельської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 1 000 кв.м. в АДРЕСА_1 . На пленарних засіданнях Ковельської міської ради 26.05.2016р. та 23.06.2016р. двічі відбувався розгляд цієї заяви, однак остаточне рішення прийняте не було, оскільки в ході голосування не отримала достатню кількість голосів місцевих депутатів для прийняття відповідного рішення.

28.07.2016р. відповідачем на пленарному засіданні сесії Ковельської міської ради № 12 прийнято рішення № 12/63 «Про резервування земельної ділянки та відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ». Вказаним рішенням позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення згаданої земельної ділянки, на підставі того, що дана земельна ділянка була зарезервована для надання учасникам АТО.

Позивач оскаржив таке рішення органу місцевого самоврядування до Ковельського міськрайонного суду, яким постановою від 28.07.2016р. скасовано рішення Ковельської міської ради № 12/63 «Про резервування земельної ділянки та відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 », в частині резервування земельної ділянки орієнтовною площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд для надання учасникам АТО, та в частині відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування.

Разом з тим, у постанові суду було зазначено, що визнання недійсним та скасування в судовому порядку рішення міської ради за результатами розгляду заяви позивача є безумовною підставою для розгляду такої заяви відповідачем з дотриманням вимог закону у визначений ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України місячний строк.

Поряд з тим, судом встановлено, що 04.07.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Ковельського міського голови із заявою, в якій просить дати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1000 м.кв. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Рішенням Ковельської міської ради №16/50 від 24.11.2016р. ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 1000 м.кв. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що орган місцевого самоврядування, приймаючи оскаржене позивачем рішення діяв без порушення діючих норм Земельного кодексу України, а також в межах повноважень та в спосіб визначений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. (ч.ч.2-4 Земельного кодексу України).

Нормами ч.6-ч.11 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України,викладені у постанові від 10.12.2013р. №21-358а13 системний аналіз положень ст.118 Земельного кодексу України дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст.118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

У відповідності до п. 34 ст. 26 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно п.8 ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування України» формування порядку денного пленарного засідання належить до компетенції міської голови.

Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій першочергово відводяться земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва.

Відповідно до довідки військової частини польова пошта НОМЕР_1 КОД 0788-837 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 07.04.2016р. № 377 виданої солдату ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 17.06.2015р. по 16.07.2015р., з 29.07.2015р. по 05.12.2015р. з 01.02.2016р. по 27.02.2016р., з 11.03.2016р. по 07.04.2016р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичній операції Донецької та Луганської областей.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 25.01.2016 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що в міської ради дійсно наявні повноваження щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, однак, це повинно відбуватися, зокрема, із дотриманням вимог чинного законодавства, з використанням повноважень, обґрунтовано, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом та пропорційно.

Поряд з цим, варто зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок» від 02.07.2013 №366-VII ч.7 ст.118 Земельного кодексу України доповнено абзацом 3. Такі зміни направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб`єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

Судом першої інстанції було встановлено, що заява ОСОБА_2 фактично не була розглянута Ковельською міською радою, позивач самостійно не виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Покликання позивача на те, що судом першої інстанції не досліджувалась та обставина, що гр. ОСОБА_1 мав можливість скористатись згаданою вище нормою, судом до уваги не беруться, так як позовні вимоги стосовно незаконності акту органу місцевого самоврядування заявлені позивачем, а не ОСОБА_1 , відтак суд досліджує правомірність поведінки суб`єкта владних повноважень на права та законні інтереси безпосередньо позивача.

Крім того, з пояснень представника відповідача, колегією суддів встановлено, що заява ОСОБА_2 виносилась на розгляд сесії Ковельської міської ради однак задоволена не була, оскільки не отримала достатню кількість голосів місцевих депутатів для прийняття відповідного рішення.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскарженої постанови суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2017р. по справі № 159/4680/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.І. Довга

судді І.І. Запотічний

З.М.Матковська

Повний текст ухвали складено та підписано 04.04.2017р.