Справа № 807/149/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2017 рокум. Ужгород№ 807/149/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Луцович М.М.,

при секретарі: Симканич Ю.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача:- Пензов С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом позовною заявою ОСОБА_3 до Херсонської митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонської митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, яким просить суд визнати протиправними дії Херсонської митниці щодо заборони здійснити переміщення транспортного засобу марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2 через адміністративний кордон України з тимчасово окупованою територією України АР Крим для його подальшої експлуатації власником або уповноваженою особою та зобов'язати Херсонську митницю Державної фіскальної служби України утриматись від вчинення дій щодо перешкоди ОСОБА_3 або уповноваженими ним особами в перетині адміністративного кордону України з тимчасово окупованою територією України АР Крим транспортним засобом марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 жовтня 2016 року Херсонською митницею Державної фіскальної служби у Херсонській області щодо ОСОБА_4, який керував транспортним засобом марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 на підставі довіреності від 07.10.2016 року, прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, про що старшим державним інспектором ВМО «Каланчак» м/п «Херсон-центральний» Олійник Миколою Івановичем складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, тобто було прийнято рішення щодо заборони здійснити переміщення транспортного засобу марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 через адміністративний кордон України з тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим, оскільки названий транспортний засіб відповідачем визнано товаром. Позивач вважає дії посадових осіб Херсонської митниці ДФС неправомірними.

Представник позивача в судовому засіданні, позов підтримала з мотивів наведених у позовній заяві та просила суд такий задовільнити. Пояснила, що транспортний засіб марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності позивачу, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.01.2008 року. Вказали на те, що діями посадових осіб Херсонської митниці ДФС порушено право власності позивача, норми ст.41 Конституції України. Крім того, діями щодо заборони переміщення транспортного засобу марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 через адміністративний кордон України з тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим відповідачем порушено вимоги Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Закону України «Про порядок в'їзду та виїзду в Україну громадян України», вимоги Митного кодексу України, Наказ Державної митної служби України від 17.11.2005 р. №1118, яким затверджено Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволені позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.35-38), в яких пояснив, що 28.10.2016 року о 21 годині 31 хвилині гр.ОСОБА_4 надав старшому державному інспектору відділу митного оформлення «Каланчак» Херсонської митниці ДФС Олійнику М.І. документи для митного оформлення, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.01.2008р.; паспорт громадянина України НОМЕР_5, виданий 22.06.2013р.; документ, що підтверджує право власності громадянина на транспортний засіб НОМЕР_4 від 07.10.2016 року. Під час проведення митного контролю було фактично підтверджено, що транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування гр.ОСОБА_4 є товаром. На підставі вимог нормативно-правових актів з питань митної справи Олійником М.І. було складено картку відмови у пропуску товару (транспортного засобу спеціальний вантажний - С, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 15.01.2008р. марка «МАN» модель 7731 VIN, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1) через митний кордон України від 28.10.2016р. №508050700/2016/00450.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що транспортний засіб марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.01.2008 року (а.с.15).

Так, 16 березня 2014 року відбувся нелегітимний референдум про статус Криму (приєднання до Російської Федерації). 17 березня 2014 року на підставі Декларації про незалежність і результатів референдуму проголошена Республіка Крим як незалежна і суверенна держава, до складу якої увійшов Севастополь як місто з особливим статусом. Президент Російської Федерації підписав указ про визнання Республіки Крим як незалежної і суверенної держави, і 18 березня 2014 року був підписаний договір про прийняття Криму і Севастополя до складу Російської Федерації. Насильницька анексія АР Крим не визнається Україною. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-УІІ, територія Кримського півострова внаслідок російської окупації вважається тимчасово окупованою територією.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до вказаного Закону, тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 10 даного Закону встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Стаття 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» регламентує, що на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.

Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» (від 12.08.2014р.№1636-УІІ) встановлено, що митні формальності, пов'язані з переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян через адміністративний кордон вільної економічної зони «Крим» здійснюється у зонах митного контролю, розташованих у місцях, визначених у статті 329 Митного кодексу України, як при переміщені через митну територію України (п.6.3). Громадяни України під час перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим», керуючись нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» мають право перетнути адміністративний кордон між вільною економічною зоною «Крим» та іншою територією України за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»; перетнути адміністративний кордон вільної економічної зони «Крим» із-за меж (за межі) державного кордону України за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (п.7.3).

Пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон вільної економічної зони «Крим», поширюється дія розділу ХІІ Митного кодексу України. Цим розділом визначено порядок і умови переміщення громадянами товарів, а також транспортних засобів особистого користування. Згідно із ст.365 Митного кодексу України, громадяни, за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України, можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (в тому числі з метою транзиту) та вивезення з України. Частина 2 статті 365 Митного кодексу України встановлює, що громадянам, які в'їжджають на територію України або виїжджають з неї засобами автомобільного та залізничного транспорту, а також транспортними засобами особистого користування, дозволяється здійснювати декларування товарів, що переміщуються ними через митний кордон України, не залишаючи цих транспортних засобів. Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118 затверджено Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Згідно з пунктом 7 розділу 1 зазначених Правил, при ввезенні транспортного засобу на митну територію України його власник або уповноважена особа, які переміщують транспортний засіб через митний кордон України, пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та копії: документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або право користування ним (у тому числі, з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття цього засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом. Пунктом 9 розділу 1 названих Правил визначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема, ввезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на такий транспортний засіб або право користування ним.

Згідно зі ст.9 Митного кодексу України, територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні островки, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюються виключна юрисдикція України, становлять митну територію України. Межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, ні які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд становлять митний кордон України (ст.10 Митного кодексу України).

Статтею 4 Митного кодексу України встановлено, що ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Суд вважає, що оскільки між Автономною Республікою Крим та материковою частиною України немає кордону України, то митні процедури, які передбачені Митним кодексом України, при в'їзді громадянина України на власному автомобілі розповсюджуються тільки на виїзд в Автономну Республіку Крим, а не на материк. Будь-яких обмежень у ввезенні власного автомобіля для громадянина, який в'їжджає на материкову частину України з Автономної Республіки Крим не встановлено. Обмеження щодо тимчасового ввезення транспортних засобів, введене Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим», та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» тільки для зареєстрованих на території вільної економічної зони «Крим» автотранспортних засобів, що використовуються у перевезеннях через адміністративний кордон вільної економічної зони «Крим» для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів. Транспортний засіб Позивача не зареєстрований на території Автономної республіки Крим, що стверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.01.2008 року.

Доводи відповідача про те, що в даному випадку транспортний засіб є товаром, є такими, що не ґрунтуються на положеннях законодавства. Згідно з пунктом 57 ст.4 Митного кодексу України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Згідно з пунктом 58 ст.4 Митного кодексу України, транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі. Таким чином, законодавством розмежовані поняття товару та транспортного засобу.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства України, з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Україна, як держава-учасниця Конвенції, зобов'язана поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист, передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Суд виходить з презумпції набуття позивачем права власності на транспортний засіб. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, які встановлені законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

На день розгляду даної справи відсутній закон, який позбавляв би позивача його права власності на вказане майно (транспортний засіб), права користуватися та розпоряджатися ним на всій території України.

Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 цього Кодексу встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності, суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомочності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем правомірність своїх дій щодо заборони позивачу (уповноваженій ним особі) здійснити переміщення належного йому транспортного засобу через адміністративний кордон України з тимчасово окупованою територією України АР Крим не доведено, тому такі дії судом визнаються неправомірними.

Статтею 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача утриматись від вчинення певних дій з метою запобігання порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про зобов'язання Херсонську митницю Державної фіскальної служби України утриматись від вчинення дій щодо заборони здійснити переміщення транспортного засобу марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2 через адміністративний кордон України з тимчасово окупованою територією України АР Крим, для його подальшої експлуатації власником або уповноваженою особою є підставними та підлягають до задоволення.

За наведених обставин суд констатує, що права та інтереси позивача порушені та потребують судового захисту.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись ч. 2. ст. 11 КАС України з метою відновлення порушеного права позивача суд виходить за межі позовних вимог та крім заявлених позовних вимог визначає спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів №508050700/2016/00450.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 03 лютого 2017 р. №7 (а.с. 24) підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 640,00 грн. та від 15 лютого 2017 р. №44 (а.с. 26) підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 640,00 грн Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Херсонської митниці Державної фіскальної служби України щодо заборони здійснити переміщення транспортного засобу марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2 через адміністративний кордон України з тимчасово окупованою територією України АР Крим для його подальшої експлуатації власником або уповноваженою особою.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів №508050700/2016/00450.

Зобов'язати Херсонську митницю Державної фіскальної служби України утриматись від вчинення дій щодо перешкоди ОСОБА_3 або уповноваженими ним особами в перетині адміністративного кордону України з тимчасово окупованою територією України АР Крим транспортним засобом марки MAN моделі 7731, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2.

Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської митниці Державної фіскальної служби України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1280,00 (одна тисяча двісті вісімдесят гривень) грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович