Справа № 822/548/17
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/548/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року 12:25 м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівШевчука О.П. Блонського В.К. Данилюк У.Т.
при секретарі за участі:Бачку А.М. позивача, представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Адміністрації Державної прикордонної служби України , Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів №400-аг від 15 серпня 2016 року, №881-ос від 06 вересня 2016 року, №669-ос від 10 грудня 2016 року, №38-ос від 25 січня 2017 року, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, позивач) звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року №400-аг "Про результати службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту "є" статті 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю";

- визнати протиправним та скасувати наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06 вересня 2016 року №881-ос "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_5 з військової служби в запас за пунктом "е" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (через службову невідповідність).

- визнати протиправним та скасувати наказ Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2016 року №669-ос "По особовому складу" про виключення ОСОБА_5 зі списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та усіх видів забезпечення та наказ Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 25 січня 2017 року№38-ос "По особовому складу" про внесення змін до параграфу 2 наказу начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2016 року №669-ос "По особовому складу" в частині дати виключення ОСОБА_5 зі списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та усіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_5 на посаді старшого офіцера з оперативного застосування органів та підрозділів оперативного відділу штабу Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України з дати звільнення;

- стягнути з Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_5 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та 10000 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з вересня 2015 року по лютий 2016 року позивач проходив службу на посаді начальника Чопського прикордонного загону. Вимоги законних та нормативних актів, які регламентують його діяльність, як посадової особи зазначеного державного органу, ним, як начальником Чопського прикордонного загону виконувались в повному обсязі. Під час проведення службового розслідування позивачу не було доведено, які саме порушення ним були вчинені та в чому полягає їх сутність. Вказує, що жодних рапортів посадових та службових осіб Чопського прикордонного загону, командирів підрозділів, начальників служб, інших посадових осіб, окремих військовослужбовців щодо невиконання ОСОБА_5 своїх функціональних обов'язків в матеріалах службового розслідування немає, оскільки таких позивач не вчиняв, так само, не встановлена його вина у правопорушеннях, які описані в матеріалах службового розслідування, а накладене дисциплінарне стягнення не є співмірним виявленому порушенню. Відтак, вважає вищезазначені накази про затвердження результатів проведеного службового розслідування та притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади старшого офіцера з оперативного застосування органів та підрозділів оперативного відділу штабу Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України та виключення зі списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та усіх видів забезпечення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Зауважує, що після незаконного звільнення позивач не в змозі реалізувати свої особисті здібності, зі ним перестали спілкуватись друзі, які проходять військову службу та погіршились відносини з близькими людьми, від чого він морально страждає. У зв'язку з цим в ОСОБА_5 погіршився стан здоров'я і він змушений був стаціонарно проходити курс лікування, що підтверджується відповідними довідками, в зв'язку з чим просить стягнути з Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України 10000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити адміністративний позов з підстав, що викладені в позовній заяві.

Представник Адміністрації Державної прикордонної служби України в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що матеріалами проведеного службового розслідування підтверджується відсутність володіння позивачем обстановкою на ввіреній ділянці відповідальності та інформацією про стан охорони державного кордону. Зазначив, що ОСОБА_5 не здійснював належного контролю за дотриманням режиму державного кордону в частині контролю за лісокористуванням, що покладається на Державну прикордонну службу України, неналежне та неякісне прийняття позивачем посади призвело до виявлення незаконної вирубки лісу із запізненням, що призвело до негативних наслідків для економіки, екології та іміджу України та Державної прикордонної служби України зокрема. Зауважив, що відповідно до посади, позивач несе повну та особисту відповідальність за охорону державного кордону, зокрема і за господарською діяльністю в районах лісових насаджень, а також за рішення, які ним приймаються. Детально позиція Адміністрації Державної прикордонної служби України викладена в письмових запереченнях проти позову та додаткових письмових поясненнях, копії яких долучені до матеріалів справи.

Представник Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 з підстав, аналогічним тим, що зазначені представником Адміністрації Державної прикордонної служби України. Вказав, що доводи адміністративного позову не містять аргументів, які можуть слугувати підставою скасування оскаржуваних наказів та поновлення позивача на займаній посаді. Детально позиція Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України міститься в письмових запереченнях проти позову, які наявні в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_5 проходив дійсну військову службу в Державній прикордонній службі України на підставі укладеного контракту на посаді старшого офіцера з оперативного застосування органів та підрозділів оперативного відділу штабу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. За період проходження військової служби на вищевказаній посаді в позивача відсутні дисциплінарного стягнення. Загальний стаж перебування на службі в Державній прикордонній службі України становить 22 роки 3 місяці 14 днів.

В період з вересня 2015 року по лютий 2016 року позивач проходив службу на посаді начальника Чопського прикордонного загону, до складу якого, зокрема, належать 13 відділів прикордонної служби - "Верховина Бистра", "Стужиця", "Княгиня", "Великий Березний", "Новоселиця", "Гута", "Ужгород", "Паладь Комарівці", "Тиса", "Саловка", "Чоп", типу "Р" "Великий Березний", типу "Р" "Ужгород".

В серпні 2016 року, під час перебування позивача у черговій календарній відпустці за 2016 рік (з 18 липня по 16 серпня 2016 року), ОСОБА_5 відкликано до Адміністрації Державної прикордонної служби України для дачі пояснень в ході проведення службового розслідування, в зв'язку з цим планову відпустку було продовжено до 20 серпня 2016 року.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено та підтверджено факти здійснення незаконної вирубки лісу на ділянках відповідальності відділів прикордонної служби "Великий Березний" (в межах прикордонних знаків №№94-109), "Новоселиця" (в межах прикордонних знаків №№169-172, 174-198), "Гута" (в межах прикордонних знаків №№213-223).

Згідно висновків службового розслідування, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Великий Березний" (крім ділянки в межах прикордонних знаків №№94-109), встановлено факт проведення робіт з вирубки лісу вздовж державного кордону в межах прикордонних знаків №№110-135 та 146-157, підтвердження законності якої потребує проведення комісійного обстеження за участі відповідних фахівців лісових господарств.

Вирубка лісу на ділянках відповідальності відділів прикордонної служби "Великий Березний" (в межах прикордонних знаків №№146-157), "Новоселиця" (в межах прикордонних знаків №№169-172, 174-198), "Гута" (в межах прикордонних знаків №№213-223) проводилась в період з серпня 2015 року по квітень 2016 року невідомими особами з території Словацької республіки. Зрізані дерева вивозились на територію суміжної держави з порушенням встановленого порядку поза пунктами пропуску, що є порушенням режиму державного кордону.

В районі прикордонних знаків №№146-157 виявлено польову дорогу, яка на окремих ділянках перетинає державний кордон з території Словацької Республіки в Україну та зворотно, що є порушенням режиму державного кордону.

В порушення вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 14 лютого 2005 року №111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року за №261/10541, службове розслідування по фактам незаконних вирубок лісу на ділянці Чопського прикордонного загону Західним регіональним управлінням проведено не було.

Чопським прикордонним загоном службові розслідування, які проводились з метою з'ясування обставин, що призвели до правопорушень на ділянках відповідальності відділів прикордонної служби "Великий Березний", "Новоселиця", "Гута", проведені з порушенням вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 14 лютого 2005 року №111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року за №261/10541, не повно та не об'єктивно.

Посадовими особами Західного регіонального управління, Чопського прикордонного загону, відділів прикордонної служби "Великий Березний", "Новоселиця", "Гута" систематично не виконувались вимоги керівних документів Адміністрації Державної прикордонної служби України з питань перевірки лінії державного кордону.

Дослідженням долучених до матеріалів справи копій матеріалів проведеного службового розслідування по фактам незаконної вирубки лісів вздовж ввіреної позивачу ділянки державного кордону, в період його перебування на посаді начальника Чопського прикордонного загону, суд встановив, що згідно висновків вказаного розслідування, основними причинами, що призвели до порушення режиму державного кордону під час здійснення вирубки лісу, непроведення службового розслідування Західним регіональним управлінням, неповного та необ'єктивного проведення службових розслідувань Чопським прикордонним загоном є прорахунки в організаційній та управлінській діяльності керівництва та штабів Західного регіонального управління і Чопського прикордонного загону, управління відділів прикордонної служби "Великий Березний", "Новоселиця" та "Гута" та низька виконавська дисципліна, не володіння обстановкою на ділянці відповідальності, незнання міжнародних договорів, актів організаційно-розпорядчого характеру, що регламентують охорону державного кордону та невиконання у повному обсязі функціональних обов'язків за посадою посадових осіб Західного регіонального управління, Чопського прикордонного загону та відділів прикордонної служби "Великий Березний", "Новоселиця", "Гута".

Доданими до матеріалів позову письмовими доказами підтверджується, що впродовж вказаної вище чергової календарної відпуски за 2016 рік позивач захворів та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я, а також в шпиталі Державної прикордонної служби України в м. Львів в період з 16 січня 2017 року по 25 січня 2017 року, під час стаціонарного лікування в якому, 16 січня 2017 року, позивачу доведено наказ начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2016 року за №669-ос про його виключення зі списків Західного регіонального управління та всіх видів забезпечення з 10 грудня 2016 року.

Також 25 січня 2017 року позивача ознайомлено з наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року №400-аг "Про результати службового розслідування".

Згідно вказаного наказу ОСОБА_5 притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту "є" статті 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та накладено дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" за невиконання в повному обсязі:

- вимог п.п.9, 10 Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 15 лютого 2005 року №116, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2005 року за №294/10574, а саме: начальник органу охорони державного кордону відповідає за охорону визначеної ділянки державного кордону, стан охорони державного кордону. Начальник органу охорони державного кордону зобов'язаний: знати правову базу діяльності Державної прикордонної служби України, обстановку, стан охорони державного кордону на ділянці відповідальності. Начальник органу охорони державного кордону особисто відповідає за рішення, що ним приймаються, за правильне застосування підпорядкованих підрозділів та успішне виконання ним поставлених завдань; начальник органу охорони державного кордону організовує та особисто здійснює контроль за службовою діяльністю підпорядкованих підрозділів;

- п.п.65, 124, 210 Статуту Державної прикордонної служби України, частина І (Прикордонний загін), затвердженого Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27 серпня 2004 року за №634, а саме: начальник прикордонного загону несе повну й особисту відповідальність за охорону призначеної ділянки державного кордону; начальник прикордонного загону зобов'язаний постійно здійснювати контроль за районами лісових, дослідницьких робіт, мисливства, рибальства та іншої промислової діяльності в контрольованому прикордонному районі; прикордонні уповноважені (представники Державної прикордонної служби) України здійснюють контроль за дотриманням порядку перетинання державного кордону, утримання державного кордону в стані, визначеному міжнародними договорами, здійснення господарської діяльності на держави державному кордоні.

В цей же день позивача ознайомлено з наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25 січня 2017 року за №38-ос щодо внесення змін до параграфу 2 наказу начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2016 року №669-ос "По особовому складу", у відповідності до якого наказано вважати датою виключення позивача зі списків Західного регіонального управління 25 січня 2017 року.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідачів, колегія суддів виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов'язок і військову службу".

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2-4 ст.2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом, іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов'язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вишу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов'язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Водночас, підстави припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби наведені у статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" та згідно з частиною 6 цієї статті однією з підстав припинення контракту є звільнення військовослужбовця через службову невідповідність (підпункт "є").

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст.ст.1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов'язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Як передбачає стаття 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Відповідно до вимог ст.ст.84, 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підставою для притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за контрактом через службову невідповідність став висновок службового розслідування за фактом недотримання посадовими особами Західного регіонального управління, Чопського прикордонного загону вимог керівних документів, що призвели до порушення режиму державного кордону на ділянці Чопського прикордонного загону та неналежного проведення службових розслідувань з даного приводу.

Таким чином, з урахуванням положень п.п.65, 124, 210 Статуту Державної прикордонної служби України, суд бере до уваги, але критично оцінює доводи позивача про відсутність в проведеному службовому розслідуванні та матеріалах особової справи щодо здачі-прийому посади начальника Чопського прикордонного загону доказів того, що особисто ОСОБА_5, як начальником Чопського прикордонного загону, не були виконані вимоги законів, внутрішніх та розпорядчих документів, що призвели до порушення режиму державного кордону на ділянках відповідальності прикордонних підрозділів Чопського прикордонного загону та відсутність з його боку недотримання вимог нормативно-правових актів, що призвели до порушення режиму державного кордону чи порушення кордону на ділянці його відповідальності, оскільки, начальник прикордонного загону: несе повну й особисту відповідальність за охорону призначеної ділянки державного кордону; зобов'язаний постійно здійснювати контроль за районами лісових, дослідницьких робіт, мисливства, рибальства та іншої промислової діяльності в контрольованому прикордонному районі; прикордонні уповноважені України (ким, на час виникнення спірних правовідносин, був позивач) здійснюють контроль за дотриманням порядку перетинання державного кордону, утримання державного кордону в стані, визначеному міжнародними договорами, здійснення господарської діяльності на держави державному кордоні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем не доведено та судом не здобуто доказів протиправності оскаржуваних рішень відповідачів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування наказів №400-аг від 15 серпня 2016 року "Про результати службового розслідування", №881-ос від 06 вересня 2016 року "По особовому складу", №669-ос від 10 грудня 2016 року, №38-ос від 25 січня 2017 року, поновлення ОСОБА_5 на посаді старшого офіцера з оперативного застосування органів та підрозділів оперативного відділу штабу Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України та стягнення з Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_5 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Стосовно позовної вимоги про стягнення 10000 гривень моральної шкоди, суд зауважує таке.

Зі змісту матеріалів справи та доводів сторін, суд дійшов висновку, що спір сторін за своєю суттю зводиться до оскарження позивачем наказів відповідачів про притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, чим спричинена моральна шкода.

Згідно ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пп.2 ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що слід надати оцінку тому, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Всупереч зазначених норм, ОСОБА_5 не надано доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів №400-аг від 15 серпня 2016 року "Про результати службового розслідування", №881-ос від 06 вересня 2016 року "По особовому складу", №669-ос від 10 грудня 2016 року, №38-ос від 25 січня 2017 року, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до положень ст.94 КАС України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Адміністрації Державної прикордонної служби України , Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів №400-аг від 15 серпня 2016 року "Про результати службового розслідування", №881-ос від 06 вересня 2016 року "По особовому складу", №669-ос від 10 грудня 2016 року, №38-ос від 25 січня 2017 року, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2017 року 14:35.

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/О.П. Шевчук В.К. Блонський У.Т. Данилюк
"Згідно з оригіналом" Суддя О.П. Шевчук