Справа № 823/356/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року справа № 823/356/17

17 год. 39 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

суддів - Гаврилюка В.О., Мишенка В.В.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника відповідачів ОСОБА_2 - за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, прокуратури Черкаської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України (далі відповідач 1), прокуратури Черкаської області (далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо невиплати грошової допомоги у звязку з виходом ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ;

- зобовязати нарахувати та виплатити грошову допомогу у звязку з виходом ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

На обґрунтування позову позивач послався на те, що за змістом частини шістнадцятої ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ виплата грошової допомоги пов'язана саме із виходом на пенсію за вислугу років чи по інвалідності, а оскільки право на виплату грошової допомоги він отримав з 28.04.2014, тобто під час дії частини шістнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, то його право на виплату цієї допомоги не може бути звужене шляхом внесення в подальшому змін до законодавства.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

В наданих суду письмових запереченнях представник відповідачів зазначила про безпідставність та необґрунтованість позову та просила відмовити в його задоволенні. Крім того, зазначила, що станом на 01.04.2014 норма, яка передбачала право на виплату грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ відсутня, тому немає правових підстав для виплати грошової допомоги, прокурорам які вийшли на пенсію починаючи з 01.04.2014.

В судовому засіданні представник відповідачів просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у запереченнях на адміністративний позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Наказом прокуратури Черкаської області від 28.04.2014 № 315к позивача звільнено з посади заступника прокурора Жашківського району на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Також, наказом прокуратури Черкаської області від 30.04.2014 № 325к відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 позивачу визначено виплатити грошову допомогу у розмірі 11-місячного заробітку з якого обчислена пенсія.

В подальшому, на підставі Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» наказом в.о. прокурора Черкаської області від 30.10.2014 № 937к скасовано наказ № 325к від 30.04.2014, яким позивачу призначено виплату грошової допомоги, у звязку з виходом на пенсію по інвалідності.

Крім того, листом першого заступника Генерального прокурора України від 23.01.2017 № 18-65вих-17 позивачу роз'яснено, що станом на 01.04.2014 норма, яка передбачала право на виплату грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ відсутня, тому з огляду на викладене правові підстави для виплати грошової допомоги, прокурорам які вийшли на пенсію починаючи з 01.04.2014, відсутні.

Вважаючи дії прокуратури Черкаської області та Генеральної прокуратури України щодо невиплати грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ протиправними позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.16 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, в редакції до 01.05.2014, прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачувалася грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково - навчальних закладах прокуратури.

Зокрема, абзацом другим підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII ( далі - Закон 1166-VII) внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру», зокрема виключено частину шістнадцяту ст. 50-1 вказаного Закону №1789-ХІІ.

Згідно з абзацом першим пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1166-VІІ зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 01.04.2014, крім, зокрема, абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ вказаного Закону, який набирає чинності з 01.05.2014 року.

Як встановлено судом, наказом прокуратури Черкаської області від 28.04.2014 № 315к позивача звільнено з посади заступника прокурора Жашківського району з 28.04.2014 за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію по інвалідності, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачала виплату грошової допомоги при виході на пенсію.

Тобто на момент звільнення 28.04.2014 позивач мав право отримати єдиноразову виплату, встановлену ч.16 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була діючою.

Посилання представника відповідачів на те, що Законом України від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до деяких законодавчих актів України, в частині виключеня ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» набрав чинності з 01.04.2014 є помилковим та не ґрунтується на законі.

Оскільки, зміни, якими, зокрема, було виключено частину шістнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, набрали чинності з 01.05.2014.

Такий висновок суду ґрунтується на правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 17.05.2016 року по справі №21-569а16 (номер судового рішення у ЄДРСР - 58106407), в якій Верховний Суд України при розгляді аналогічної справи встановив, що положеннями Закону України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до деяких законодавчих актів України, в частині виключеня ч.16 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та, який набрав чинності з 01.05.2014.

Відповідно до положень ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Відповідно до положень ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Виходячи з цих норм права, суд приходить до висновку, що позивачу було протиправно не нараховане та не виплачено разову виплату, визначену ч.16 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» станом на час його звільнення 28.04.2014.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Частиною 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Преамбулою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, визначено, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд. Статтею 2 вказаного Закону, зазначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 7 вказаного Закону, визначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись статтями 14, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України та прокуратури Черкаської області щодо невиплати грошової допомоги у звязку з виходом ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

Зобовязати Генеральну прокуратуру України та прокуратуру Черкаської області нарахувати та виплатити грошову допомогу у звязку з виходом ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий О.А. Рідзель

Судді В.О. Гаврилюк

ОСОБА_3

Постанову складено у повному обсязі 03.04.2017.