Справа № 751/6842/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2017 р. м. Київ К/800/22783/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові про визнання дій щодо відмови в призначенні пенсії йому за віком на пільгових умовах за Списком №2 неправомірними та зобов'язання призначити йому таку пенсію відповідно до поданої заяви.

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.09.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014р., позов задоволено: визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_4 неправомірними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_4 відповідно до його заяви.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював в ковальському цеху слюсарем-інструментальником у ВАТ «Чернігівавтодеталь» з 05.12.1985р. по 15.09.1989р. (3 роки 09 місяців 11 днів); вулканізаторником у ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» з 19.09.1989р. по 23.08.1996р. (2 роки 03 місяці 13 днів); вулканізаторником в ДП «Підприємство регіональних перевезень» з 27.08.1996р. по 14.02.2003р. (6 років 05 місяців 17 днів), а з 15.02.2003р. був переведений вулканізаторником на 0,5 ставки.

Однак, досягнувши 55 років та звернувшись до Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, позивач отримав відмову, в якій зазначено про зарахування йому до пільгового стажу періоду роботи з 05.12.1985р. по 15.09.1989р. слюсарем-інструментальником в ковальському цеху ВАТ «Чернігівавтодеталь» та з 19.09.1989р. по 31.12.1991р. вулканізаторником у ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод», а також неможливість зарахування до такого стажу періоду роботи з 27.08.1996р. по 14.02.2003р. у ДП «Підприємство регіональних перевезень» в зв'язку з тим, що атестація робочих місць на вказаному підприємстві вперше була проведена 03.09.2002р. і за її наслідками посада вулканізаторника не підтверджена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, посилаючись на включення посади вулканізаторника до Списку виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, а також приписи п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р., прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_4 працював на шкідливому виробництві на передбачених Списком №2 посадах слюсаря-інтрументальника та вулканізаторника, має стаж на цих роботах більше 12 років і 6 місяців, а загальний стаж - більше 25 років, досягнув на час звернення до Управління пенсійного Фонду України в м.Чернігові з вимогою про призначення йому пенсії 55-річного віку та подав всі необхідні документи, то він має право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що обов'язок проведення атестації робочих місць за умовами праці покладено на керівників підприємств й, відповідно, непроведення такої атестації не може позбавити особу її конституційного права на соціальний захист й, зокрема, на вихід на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія ж суддів Вищого адміністративного суду України вказує на наступне.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку-та важності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р. (п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики 18.11.2005р. №383; далі - Порядок №383).

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442 (далі - Порядок №442, постанова №442 відповідно), що набрав чинності 21.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442 передбачено, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Згідно ж з підпунктами 4.1 - 4.3 Порядку №383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992р. №41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно із ст.101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі; підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до вимог пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку №442 дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10.09.2013р. у справі №21-183а13, від 25.11.2014р. у справі №21-519а14, від 10.03.2015р. у справі №21-51а15, від 17.03.2015р. у справі № 21-585а14.

Разом з тим, як встановлено судами та вже вказувалось в цій постанові, підставою для відмови позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач визначив відсутність у нього відповідного стажу роботи внаслідок неможливості зарахування до останнього періоду його роботи з 27.08.1996р. по 14.02.2003р. у ДП «Підприємство регіональних перевезень» в зв'язку з тим, що атестація робочих місць на вказаному підприємстві вперше була проведена 03.09.2002р. і за її наслідками посада вулканізаторника не підтверджена.

З огляду на викладені законодавчі норми та правову позицію Верховного Суду України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що відсутність підтвердження особливого характеру роботи позивача у певний період за результатами атестації не породжує виникнення у нього права на зарахування такого стажу до пільгового, а отже й про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції згідно зі ст.229 КАС України скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалює нове рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.