Справа № 462/304/17
Суддя: Кирилюк А. І.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/304/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюка А.І.

при секретарі - Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС у м. Львів, / третя особа: інспектор взводу 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП МВС у м. Львові Сташкевич А.М. / про скасування постанови, -

встановив:

Позивач звернувся до Залізничного районного суду м.Львова з адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 06.12.16 року він керуючи власним автомобілем марки «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1, був зупинений у м. Львові по вул. Кульпарківська, 56. Працівники поліції, які зупинили автомобіль і повідомил, що він керуючи вище вказаним транспортним засобом нібито порушив вимоги розділу 34 дорожньої розмітки п. 1.12 ПДР України та п. 8.5.1 ПДР України на перехресті вул. Городоцької з вул. Кульпарківською.

На місці зупинки його автомобіля, факт вчинення адміністративного правопорушення повністю був заперечений, крім того поліцейські не могли ознайомити його із будь яким доказом порушення ПДР. Після чого ними було прийнято рішення перенести розгляд справи про адміністративне правопорушення. Розгляд було призначено на 13.12.2016 в приміщенні УПП м. Львова по вул.Перфецького, 19. Позивач не зміг прибути на розгляд справи. 23.12.16 року він отримав рекомендований лист із винесеною відносно нього постановою про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 542709 від 13.12.2016 року за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що правопорушення не вчиняв, в протоколі не відображено дійсні обставини події, а факт вчинення правопорушення не доведений жодними доказами.

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися. Враховуючи вимоги ч.4 ст.128 КАС України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, - працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Судом встановлено, що інспектором взводу 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП МВС у м. Львові Сташкевич А.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 542709 від 13.12.2016 року за ч.1 ст. 122 КУпАП за те, що він 06.12.16 року керуючи власним автомобілем марки «LEXUS ES 350», д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги розділу 34 дорожньої розмітки п. 1.12 ПДР України та п. 8.5.1 ПДР України на перехресті вул. Городоцької і вул. Кульпарківської.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови прийняв зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідача надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.4 ст.128 КАС України.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Суд приймає до уваги пояснення позивача наведені в позові та надані в судовому засіданні. При цьому, відповідачем не представлено суду доказів на спростування таких тверджень позивача.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що при розгляді справи порушено норми ст. 245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об'єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, то суд приходить до висновку, що позов слід спірну постанову визнати протиправною та скасувати як незаконну, закривши провадження в справі.

Оскільки позивач оскаржував дії позивача 29.12.16 року до Департаменту ПП УПП у м.Львові, останній відповів на скаргу листом № В-160/41/12/01/2017 від 05.01.17 року, що отримана 12.01.17 року, суд вважає, що позивачем строк на звернення до суду не пропущений.

Що стосується позовної вимоги про визнання дії інспектор взводу 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП МВС у м. Львові Сташкевич А.М. протиправними, то з огляду на невизначеність позовної вимоги (які саме дії), незазначення такої особи відповідачем по справі, помилкове написання прізвища посадової особи, суд вважає в такій вимогі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 6, 7-12, 69, 71, 86, 94, 128, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 542709 від 13.12.2016 року, про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 - закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі Апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: А.І.Кирилюк