Справа № 2а/0470/9578/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ К/800/18895/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Запорізького окружного адміністративного суду, Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила визнати неправомірними дії посадових осіб Запорізького окружного адміністративного суду щодо незаконного утримання з щомісячного грошового утримання судді, який має право на відставку та продовжує працювати на посаді, податку з доходів фізичних осіб за період з січня по травень 2011 року в сумі 4389,89 гривень, стягнути з місцевого бюджету Ленінського району міста Запоріжжя на її користь незаконно утримані кошти в сумі 4389,89 гривень та зобов'язати відповідача в подальшому не утримувати податок з доходів фізичних осіб з її щомісячного грошового утримання.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року скасовано, прийнято у справі нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії посадових осіб Запорізького окружного адміністративного суду щодо незаконного оподаткування судді ОСОБА_4 податком з доходів фізичних осіб з щомісячного грошового утримання як судді, що має право на відставку та продовжує працювати на посаді, з утриманням суми в розмірі 4389,89 гривень за період з січня по травень 2011 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Встановлено, що ОСОБА_4 працює суддею Запорізького окружного адміністративного суду і отримує щомісячне грошове утримання судді, який набув право на відставку та продовжує працювати, яке їй виплачувалося з 2003 року без утримання податку.

Починаючи з січня 2011 року відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Запорізького окружного адміністративного суду стали проводитися утримання податку з доходів фізичних осіб з сум щомісячного грошового утримання ОСОБА_4, у зв'зку з чим позивач, одержавши на свій запит інформацію про розмір утриманого податку та роз'яснення підстав для такого утримання, звернулася з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що щомісячне грошове утримання суддів, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, підлягає обов'язковому оподаткуванню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов апеляційний суд виходив з того, що особливість щомісячного грошового утримання судді полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди, а тому не є складовою заробітної плати судді.

За приписами статті 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2453-VI) суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Відповідно до частини 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. До таких конституційних гарантій віднесено обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів (частина 1 статті 130 Конституції України).

Як вбачається зі змісту Закону № 2453-VI, у ньому розрізняється правове становище судді, який здійснює правосуддя, та судді у відставці. У статті 138 вказаного Закону передбачено підстави набуття суддею у відставці права на пенсію або на щомісячне довічне грошове утримання.

Положення частин 1-4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, Закону № 2453-VI, постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 з наступними змінами містять приписи щодо винагороди, матеріального і соціального забезпечення суддів, в тому числі щомісячного грошового утримання.

Особливість щомісячного грошового утримання судді полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди і тому не є складовою заробітної плати судді. Виходячи з системного аналізу положень Закону № 2453-VI це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу.

Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

З 1 січня 2011 року набув чинності Податковий кодекс України, підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 якого передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як сума пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, а також з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів, і сформулював правову позицію, за якою щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді (абзац п'ятий пункту 7 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005; абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007).

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 надано офіційне тлумачення поняттю «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, в системному зв'язку з положеннями Закону № 2453-VI, та означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді та одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, що є складовою правового статусу судді і однією з гарантій його незалежності, так і судді у відставці, який одержує таку виплату з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, вирішуючи даний спір суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що поняття «щомісячне довічне грошове утримання» означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно довідки Запорізького окружного адміністративного суду від 8 червня 2011 року № 10-51/11/7013 за період з січня по травень 2011 року сума нарахованого ОСОБА_4 щомісячного грошового утримання, яке виплачується працюючим суддям, складає 28539,90 гривень. Сума податку з доходів фізичних осіб, утриманого із зазначеної виплати, становить 4389,89 гривень.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про протиправність дій посадових осіб Запорізького окружного адміністративного суду, який в даному випадку є податковим агентом, щодо утримання з щомісячного грошового утримання позивача податку з доходів фізичних осіб у період з січня по травень 2011 року в розмірі 4389,89 гривень.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених апеляційним судом обставин справи та його рішення в частині задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Запорізького окружного адміністративного суду, Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.