Справа № 815/5944/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/5944/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Болградський виноробний завод" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Болградський виноробний завод" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року приватне акціонерне товариство "Болградський виноробний завод" (далі - ПрАТ) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки №1728 від 26.10.2016 року

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржуваний наказ прийнятий всупереч вимогам податкового законодавства, оскільки не містить підставу його видання і відповідно, відповідний план-графік на IV квартал 2016 року, не містить відомостей про мету проведення перевірки. Крім того, Товариство не належить до жодного із ступенів ризику щодо несплати податків та зборів або невиконання іншого законодавства, отже не може бути відібране до плану-графіку перевірок та не підлягає плановій перевірці.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у задоволені позовних вимог ПрАТ відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, голова правління ПрАТ подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду став отриманий ПрАТ 04 листопада 2016 лист Контролюючого органу, яким направлено копію наказу від 26.10.2016 № 1728 та повідомлення від 26.10.2016 № 233/15-32 про проведення документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016, тривалістю 20 робочих днів з 14 листопада 2016 року.

Вирішуючи справу, та відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено протиправності оскаржуваного наказу Податкового органу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини 3 статті 2 та частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 75 цього Кодексу також передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Положеннями цієї норми визначено, що документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових перевірок регулюється положеннями статті 77 ПК .

Згідно з п. 77.1 ст. 77 ПК, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи (п. 77.2 ст. 77 ПК).

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом п. 77.4 ст. 77 ПК, про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що аналізованими нормами ПК встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових виїзних. Повне їх дотримання може бути належною підставою для винесення наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивача було включено до плану-графіку проведення документальних перевірок платників податку на 4 квартал 2016 року.

В матеріалах справи міститься копія наказу № 1728 від 26.10.2016 року, підписаний в.о. начальника ГУ ДФС про проведення документальної виїзної планової перевірки що , яким на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 ПК та відповідно до плану-графіку на ІV квартал 2016 року проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання наказав провести документальну виїзну планову перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПрАТ за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року тривалістю 10 робочих днів з 14.11.2016 року.

На виконання зазначеного наказу відповідачем також видано повідомлення від 26.10.2016 року № 233/15-32.

ГУ ДФС направило на адресу ПрАТ копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний у даній справі наказ №1728 від 26.10.2016 про проведення документальної планової виїзної перевірки прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України, та відповідає іншим критеріям правомірності, встановленими частиною 3 статті 2 КАС України, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, а відповідач надав до суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Болградський виноробний завод" - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 березня 2017 року.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г. Ступакова