Справа № 813/3605/16
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Львів № 813/3605/16

10 год. 08 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Єрмакової Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Бойко Н.І.;

відповідача: представник не прибув;

третьої особи 1: представник не прибув;

третьої особи 2: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Першого заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області Процака Л.Я. до Бібрської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області звернувся до суду з позовом до Бібрської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, просить визнати незаконними та скасувати рішення сесії Бібрської міської ради № 1392 та № 1423 від 11.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.09.2015 року ОСОБА_4, депутат Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, під час засідання сесії міської ради, на якій вирішувалося питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3, не повідомив у встановленому порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Більш того, ОСОБА_4 узяв участь у голосуванні з цих питань та проголосував «ЗА» прийняття вказаних рішень.

Вказане суперечить вимогам чинного законодавства України, зокрема, нормам Закону України «Про запобігання корупції». У зв'язку з чим, рішення 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1392 та № 1423 від 11.09.2015 року, які були прийняті з порушеннями, є протиправними і їх слід скасувати.

При цьому, прокурор покликається на обставини, які були встановлені судовим рішенням у справі № 449/300/16-п, яким ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів при прийнятті на 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області оскаржуваних рішень.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у письмовому відзиві на позовну заяву, де зазначено, що спірні рішення міської ради було підтримано п'ятнадцятьма депутатами з шістнадцяти присутніх, один з яких утримався від голосування. Вважає, що голос одного депутата не був вирішальним для прийняття спірних рішень та не мав впливу на результати голосування.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені; позиції щодо адміністративного позову не висловили.

Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1392 від 11.09.2015 року було вирішено надати ОСОБА_4 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення.

Рішенням 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1423 від 11.09.2015 року було вирішено надати ОСОБА_3 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_2 у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до протоколу 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області від 11.09.2015 року та списку присутніх депутатів на засіданні даної сесії міської ради з 26 депутатів повного складу міської ради були присутніми 15 депутатів, а також міський голова. Серед депутатів, присутніх на 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, був і депутат ОСОБА_4

Відповідно до порядку денного, відображеного у протоколі 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради від 11.09.2015 року, на розгляд сесії міської ради було винесено питання щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення ОСОБА_4, а також питання щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_2 у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення ОСОБА_3.

З протоколу слідує, що у голосуванні з питання стосовно ОСОБА_4 взяли участь усі присутні 15 депутатів міської ради та міський голова, які одноголосно проголосували за надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою, у тому числі депутат ОСОБА_4, а у за рішення стосовно ОСОБА_3 проголосувало 15 депутатів.

Зазначені обставини не заперечуються учасниками справи та підтверджуються також постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 28.03.2016 року в справі № 449/300/16-п, якою ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів при прийнятті на 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради оскаржуваних рішень та накладено штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

У відповідності до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до окружного адміністративного суду в інтересах держави передбачено ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 60 КАС України.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що право позивача на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом в інтересах держави передбачено Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», а причини звернення з позовом до адміністративного суду належним чином обґрунтовані у позовній заяві.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону депутати місцевих рад є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, й вони, серед інших осіб, є суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього ж Закону нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) внаслідок вчинення корупційного правопорушення, можуть бути скасовані органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

При цьому, суд зазначає, що врегулювання конфлікту інтересів, який виникає в діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до норм Закону України «Про запобігання корупції», має певні особливості.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 35 цього Закону, правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Так, відповідно до цих положень ч. ч. 1, 2 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який регулює засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування, передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

У зв'язку з чим, суд відзначає, що в даному випадку дійсно підтверджено, що депутатом Бібірської міської ради ОСОБА_4 під час засідання міської ради 11.09.2015 року не було публічно оголошено про відповідний конфлікт інтересів. Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що не оголосивши про такий конфлікт інтересів депутат ОСОБА_4 узяв участь у розгляді та прийнятті рішень міської ради з цих питань.

Суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Отже, за таких обставин рішення Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1392 та № 1423 від 11.09.2015 року може бути визнане незаконним у судовому порядку.

Відповідно до п. 5 рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, яким є оскаржувані у даному випадку рішення, є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Проаналізувавши наведені правові норми та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що спірні рішення сесії Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1392 та № 1423 від 11.09.2015 року прийнято внаслідок вчинення депутатом Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_4 корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП у зв'язку із невиконанням останнім покладеного ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оспорюваних рішень, що встановлено постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 28.03.2016, не скасовано у добровільному порядку уповноваженою особою та відповідних заходів, спрямованих на їх скасування не вжито, такі підлягають скасуванню у судовому порядку. Отже, недотримання ОСОБА_4 вимог Закону України «Про запобігання корупції» при прийнятті оскаржуваних рішень свідчить про їх незаконність, незважаючи на вирішальність його голосу, оскільки такі прийнято в умовах реального конфлікту інтересів.

Такого ж висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 02.06.2016 року у справі № К/800/39014/15 (№ 486/74/15-а).

Беручи до уваги викладене та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 162 КАС України, суд приходить висновку про задоволення адміністративного позову повністю у спосіб визнати протиправними та скасувати рішення сесії Бібрської міської ради № 1392 та № 1423 від 11.09.2015 року.

Стосовно клопотання позивача про стягнення з відповідача сплаченого за подання позову судового збору суд зазначає, що відповідно до норм ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 60 КАС України прокурор звертається до суду з адміністративним позовом в інтересах держави, відтак, набуває статусу суб'єкта владних повноважень - позивача. В той же час, відповідно до вимог статті 94 КАС України відшкодування витрат, понесених позивачем - суб'єктом владних повноважень, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1392 від 11.09.2015 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Бібрка».

Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1423 від 11.09.2015 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Бібрка».

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.03.2017 року

Суддя Клименко О.М.