Справа № 820/717/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

30 березня 2017 р. Справа № 820/717/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи (Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича) - Шилова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефана Олександра Анатолійовича, треті особи: Фермерське господарство Строгого Олександра Федоровича, Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 31248887 від 06.09.2016 року яке прийнято Державним реєстратором прав на нерухоме майно та їх обтяжень Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем.

В обґрунтування позову вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 01.03.2016 року. Спадкоємцем останньої стала її донька - ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину серії НВА № 936565 від 05.10.2016 року. В ході проведення процедури із оформлення спадкоємства позивач встановив, що успадковане право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер НОМЕР_3 обтяжене іншим речовим правом, а саме правом оренди, яке відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване 31.08.2016 року за Фермерським господарством Строгого Олександра Федоровича на підставі договору оренди землі від 03.01.2005 року. Державну реєстрацію прав та обтяжень на земельну ділянку було проведено на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №31248887 від 06.09.2016 року державним реєстратором прав Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефан Олександром Анатолійовичем. Позивач вважає, що державна реєстрація прав та обтяжень на нерухоме майно 31.08.2016 року проведена з порушенням вимог законодавства, що в свою чергу порушує права позивача як власника земельної ділянки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідачем надано до суду заяву про розгляд справи без участі державного реєстратора Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, в якій викладено позицію ухвалити законне та обґрунтоване рішення, яке не порушить прав сторін, на підставі наявних у справі матеріалів.

Представник третьої особи, Фермерське господарство Строгого Олександра Федоровича, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Подано заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що позовні вимоги по вказаному позові не можуть бути предметом адміністративного позову. Позивачем не надано до позовної заяви будь-яких доказів того, що якісь права, свободи або інтереси позивача у публічно-правових відносинах порушені, як відсутні і докази того, що ці права, свободи або інтереси позивача порушені саме Державним реєстратором прав на нерухоме майно Зміївської РДА Харківської області.

Представник третьої особи - Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

03.01.2005 року між ОСОБА_6 Орендодавцем та Фермерським господарством Строгого Олександра Федоровича було укладено договір оренди землі, який був зареєстрований в Зміївському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 вересня 2008 року за 40 (далі - Договір).

Предметом Договору є земельна ділянка, площею 2,9729 Га, кадастровий номер НОМЕР_3, що належала ОСОБА_6 на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Відповідно до п. 5 Договору договір укладено на 10 років. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 32 Договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 01.03.2016 року. Спадкоємцем останньої стала її донька - ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину серії НВА № 936565 від 05.10.2016 року.

В ході проведення процедури із оформлення спадкоємства позивач встановив, що успадковане право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер НОМЕР_3 обтяжене іншим речовим правом, а саме правом оренди, яке відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване 31.08.2016 року за Фермерським господарством Строгого Олександра Федоровича на підставі договору оренди землі від 03.01.2005 року.

Державну реєстрацію прав та обтяжень на земельну ділянку було проведено на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №31248887 від 06.09.2016 року державним реєстратором прав Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефан Олександром Анатолійовичем.

По суті спірних правовідносин в цій частині суд зазначає наступне.

На момент державної реєстрації договору оренди землі від 03.01.2005 року діяв Закон України «Про оренду землі» (Закон) в редакції 16.09.2008 року, та Постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 якою затверджено «Порядок державної реєстрації договорів оренди землі».

Відповідно до п. 2 Порядку, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Отже, Порядком встановлено, що державою підтверджуються вже виниклі права та обов'язки щодо оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 5 Порядку, для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди (у трьох примірниках); план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду (у трьох примірниках); рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності; результати конкурсу чи аукціону - у разі набуття права на оренду земельної ділянки на конкурентних засадах; копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб.

Крім зазначених документів до заяви додаються: акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість - у разі невизначення їх у натурі; проект відведення земельної ділянки - у разі надання її в оренду із зміною цільового призначення.

Відповідно до п. 8 Положення, у договорі оренди відповідно до статті 14 Закону України "Про оренду землі" мають бути зазначені такі істотні умови: 1) об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження та обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін.

Пунктом 9 Положення передбачено, що відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених пунктом 8, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 Закону України "Про оренду землі" є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України.

Відповідно до п.11 Положення, державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації.

Статтею 15 (Умови договору оренди землі) Закону України "Про оренду землі" передбачено, що «Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - б, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону».

Статтею 17 (Передача об'єкта оренди) Закону України "Про оренду землі", визначено, що «Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі».

Отже, стаття 17 Закону України «Про оренду землі» відсилає до п. 16 Договору оренди спірної земельної ділянки, в якому чітко вказано, що «Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі».

Аналізуючи Акт приймання-передачі земельної ділянки, який є невід'ємною частиною договору, встановлено, що останній датовано 03.01.2005 року, а саме днем підписання договору сторонами (днем укладення договору).

Співставляючи норму статті 15 Закону України «Про оренду землі» з фактом підписання Акту прийому-передачі земельної ділянки суд приходить до висновку, що Зміївський районний відділ Харківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» зареєстрував вищевказаний договір оренди землі без дотримання вимог законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, оскільки при реєстрації договору був наявний факт порушення норми Закону України «Про оренду землі» визначеної статтею 17, оскільки земельна ділянка повинна була передатись Орендарю тільки після державної реєстрації договору в тижневий строк, а не в день підписання договору сторонами. В такому вигляді, в якому проводилась державна реєстрація договорів, орган, який проводив державну реєстрацію повинен був відмовити заявнику в державній реєстрації, що прямо вимагає положення статті 15 Закону України «Про оренду землі».

Однак посадовою особою Зміївського районного відділу Харківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» проведено державну реєстрацію договору оренди землі, всупереч вимогам статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинної на момент державної реєстрації договору про заборону таких дій, та наслідків її недотримання у вигляді визнання договору недійсним.

Суд зазначає, що державна реєстрація прав та обтяжень на нерухоме майно регламентується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції від 01.01.2016 року та Постановою Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року №1127, в редакції від 23.08.2016 року, якою затверджено «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав, а саме: документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Отже, відповідно до вищевказаних норм державний реєстратор прав зобов'язаний перед прийняттям рішення про державну реєстрацію, перевірити наявність підстав для, зокрема, відмови в державній реєстрації заявлених прав, шляхом перевірки документів щодо їх відповідності вимогам, встановленим законодавством про державну реєстрацію та іншим нормативно-правовим актам, зокрема, у випадку реєстрації прав на нерухоме майно - відповідності поданих документів.

Порядок проведення перевірки дублюється п.12 та п.23 Постанови Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року №1127, в редакції від 23.08.2016 року.

З наявної в матеріалах справи копії договору оренди землі, судом встановлено, що останній має виправлення, що є передумовою для відмови у державній реєстрації. Також, судом встановлено, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 31248887 від 06.09.2016 року було прийнято відповідачем після смерті власника земельної ділянки та до прийняття спадщини спадкоємцем, строк дії договору закінчився 03.01.2015 року, жодних доказів поновлення (пролонгації) договору оренди землі матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним реєстратором під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31248887 від 06.09.2016 року не було дотримано вищенаведені вимоги законодавства та прийнято протиправне рішення, що є підставою для його скасування.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд зазначає, що з метою досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, а також враховуючи ту обставину, що оскаржуване рішення, яке, як встановлено судових розглядом, не відповідає вимогам закону, а також факт наявності процедурних порушень під час державної реєстрації прав, та з огляду на відновлення порушеного права позивача суд приходить до висновку про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 31248887 від 06.09.2016 року, яке прийнято Державним реєстратором прав на нерухоме майно та їх обтяжень Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем є протиправними.

Відповідно до п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013 року, вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

Суд зазначає, що за своєю суттю правовий акт управління - це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб'єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб'єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефана Олександра Анатолійовича, треті особи: Фермерське господарство Строгого Олександра Федоровича, Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 31248887 від 06.09.2016 року, яке прийнято Державним реєстратором прав на нерухоме майно та їх обтяжень Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зміївської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 03.04.2017 року.

Суддя Полях Н.А.