Справа № 756/2225/17
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/2225/17 Головуючий у 1-й інстанції: Васалатій К.А. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірною відмови в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій колишнього Управління ПФУ в Оболонському районі м. Києва та діючого ЦО управління ПФУ в м. Києві у відмові перерахунку довічно грошового утримання позивачу ОСОБА_2 з 01.01.2012 р. неправомірними та зобов'язання ЦО УПФ України в м. Києві привести перерахунок довічно грошового утримання позивачу з 01.01.2012 р. та сплатити відповідну заборгованість.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 03.06.2013 р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 90% розміру грошового утримання судді відповідно до розміру заробітної плати працюючого судді на посаді заступника голови апеляційного суду м. Києва без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням різниці, яка була виплачена.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, позивач є суддею у відставці та перебуває на пенсійному обліку в Центральному об'єднаному Управління ПФУ в м. Києві, де отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивач звертався до відповідача 04.02.2012 р., 08.07.2013 р. та 07.04.2015 р. із заявами про перерахунок довічного грошового утримання у відповідності до ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч. 3 ст. 141 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-УІІІ та надавав відповідні довідки про заробітну плату.

При цьому відповідач своїми листами № 7941/06/К-458 від 13.07.2012 р., № 7417/06/К-264 від 10.07.2013 р. та № 9170/06/К-144 від 27.05.2015 р. відмовив позивачу у задоволенні заяв з тих підстав, що згідно до п. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання. Перерахунок щомісячного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Іншого чинним законодавством не передбачено.

26.12.2016 р. позивач знову звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання відповідно до п 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 р., який набрав чинності 30.09.2016 р. та надав відповідну довідку. Своїм листом № 3148/06 від 18.01.2017 р. відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви посилаючись на те, що проводити перерахунок щомісячного грошового утримання недоцільно, так як 1402 судді пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою відповідність займаній посаді.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1, 2 ст. 99 КАС України закріплено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Колегія суддів зазначає, що довічне грошове утримання виплачуються щомісячно, а отже, особа, отримуючи його, є обізнаною щодо його розміру кожного місяця і вразі незгоди має можливість оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта влади, які на її думку, стали підставою для заниження такого розміру.

Разом з тим, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод чи законних інтересів, перебіг якого починається з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, оскарженню до адміністративного суду підлягають дії суб'єкта влади про які позивач дізнався в межах вказаного строку. В іншому випадку, за відсутності поважних причин його пропуску, така позовна заява має бути залишена судом без розгляду.

Отже, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом (13.02.2017), відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 за період по 12 серпня 2016 року слід залишити без розгляду.

Отже, судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права і, у відповідності до ч. 1 ст. 203 КАС України, є правовою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в цій частині.

Перевіряючи оскаржуване судове рішення в іншій частині, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, Конституція України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.9 ч.5 ст.126 Конституції України).

08 червня 2016 року Конституційним Судом України було прийнято рішення №4рп/2016 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

У пункті 4 резолютивної частини наведено порядок його виконання відповідно до якого, частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року N 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, при збільшенні розміру суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді перерахунку підлягає розмір щомісячного довічного утримання судді, для приведення його у відповідність з вимогами Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу має бути проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження довічного грошового утримання позивача максимальним розміром.

Керуючись ст.ст. 183-2, 203, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року у справі № 756/2225/17 у частині задоволення позову ОСОБА_2 за період з 03 червня 2013 року до 12 серпня 2016 року скасувати, а адміністративний позов в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Ісаєнко Ю.А.