Справа № 817/1247/16
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" березня 2017 р. Справа № 817/1247/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника КМУ та позивача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "28" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, треті особи Кабінет Міністрів України , Міністерство фінансів України визнання незаконною бездіяльності, визнння боржником та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України (з урахуванням заяв про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог) про:

- визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 про стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 копійок) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору;

- визнання Державної казначейської служби України () боржником щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 про стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 копійок) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору;

- стягнення з боржника в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/1538/15 кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 316,68 грн. судового збору;

- стягнення з боржника в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) відшкодування інфляційного збільшення суми боргу в сумі 10 410,67 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.12.2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з позивача на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1653 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) гривні 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28.12.2016 року та прийняти нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідачем грубо порушуються вимоги ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. В той же час, позивач стверджував, що саме відповідача - Державну казначейську службу України, як боржника згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15, зобов'язано виконати дане рішення суду та сплатити позивачу кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц. Покликаючись до листа Державної казначейської служби України від 04.02.2015 №5-13/414-2148 позивач стверджував, що сам відповідач зазначив, що визначення у судовому рішенні боржників, які мають рахунки в органах Казначейства, дозволить здійснювати безспірне списання коштів з рахунків боржників, що може значно прискорити терміни виконання судового рішення. Тому, як переконаний позивач, визнання Казначейства боржником дозволяє здійснити безспірне списання всієї суми боргу з власного казначейського рахунку та тим самим виконати рішення суду по справі №817/1538/15.

Позивач стверджує, що згідно судового рішення по справі №817/1538/15 та виконавчого листа №1 щодо стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України коштів на користь позивача, відповідач набув статусу боржника, тому, як переконаний позивач, Казначейство, що має також власні рахунки у органах Казначейства, зобов'язане наразі провести безспірне списання коштів за виконавчим листом №1 з казначейського рахунку Казначейства за приписами ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», причому, як зазначив позивач, виконання має бути першочерговим. Таким чином позивач стверджував, що як боржник відповідач зобов'язаний примусово стягнути заборговані позивачу кошти із власного бюджетного рахунку відповідача.

Представник третьої особи - КМУ у судовому засіданні про задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, так як вважає, що відповідач, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за відповідною бюджетною програмою, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду. Списання коштів на користь позивача відкладено в зв'язку з недостатністю коштів для здійснення безспірного списання, оскільки на виконанні у відповідача знаходиться велика кількість рішень суду, що надійшли та зареєстровані раніше. Таким чином, перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається у зв'язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено наступне.

22.09.2014 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на користь ОСОБА_3 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц набрало законної сили 11.11.2014. На виконання вказаного рішення Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист від 27.11.2014 у справі №569/12681/14-ц.

05.12.2014 позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області із заявою про виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014, на підставі якого видано виконавчий лист від 27.11.2014.

10.12.2014 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Рівненській області надані ОСОБА_3 документи направлені на виконання до Державної казначейської служби України.

Листом №5-13/414-2148 від 04.02.2015 Державна казначейська служба України повідомила позивача, що на виконанні знаходяться рішення судів на загальну суму 748,99 млн. грн., що надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа про стягнення коштів на користь ОСОБА_3 Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на поточний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державною» передбачено 150,00 млн. грн. Враховуючи викладене, після виконання рішень судів, що надійшли раніше виконавчого листа від 27.11.2014 у справі №569/12681/14-ц, казначейство України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача.

Вважаючи незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Рівненського міського суду від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц, ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із відповідним позовом до Державної казначейської служби України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15, що набрала законної сили 18.01.2016, позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц про стягнення з управління пенсійного фонду України у м. Рівне на користь ОСОБА_3 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору. Присуджено стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 коп.) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору. Присуджено на користь позивача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державної казначейської служби України () судовий збір в розмірі 73,08 грн.

На виконання вказаного рішення у справі №817/1538/15 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 26.01.2016 №1 щодо стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц коштів в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 коп.) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору (а.с.30); та виконавчий лист від 26.01.2016 №2 щодо присудження на користь позивача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державної казначейської служби України () судового збору в розмірі 73,08 грн. (а.с.31).

16.06.2016 ОСОБА_3 звернувся до Державної казначейської служби України з заявою щодо перевищення строків виконання чинного судового рішення (а.с.7), зазначаючи, що відповідачем, яке одночасно виступає боржником у справі №817/1538/15, порушено 3-х місячний строк виконання судового рішення, що встановлено ч.4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яке залишається невиконаним.

Листом №5-13/3717-12264 від 14.07.2016 Державна казначейська служба України повідомила позивача, що, зокрема, з 01.02.2016 на виконанні у Казначействі за Програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» знаходяться виконавчі листи Рівненського окружного адміністративного суду по справі №817/1538/15 про стягнення коштів на користь позивача. Однак, на виконанні у Казначействі знаходяться рішення судів на суму 2,7 млрд. грн., що надійшли та зареєстровані раніше виконавчих листів по справі №817/1538/15, тому, лише після виконання рішень судів, що надійшли раніше, Казначейство здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача (а.с.8-9).

Вважаючи, що Державна казначейська служба України, як боржник по справі №817/1538/15, зобов'язана сплатити позивачу 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору, що стягнуто на користь позивача рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц, за рахунок власних коштів на рахунках Державної казначейської служби України, відкритих у органах Казначейства як суб'єкту владних повноважень, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції виходив з того, що на виконанні у відповідача перебувають виконавчі листи Рівненського окружного адміністративного суду по справі №817/1538/15 від 26.01.2016 №1 та від 26.01.2016 №2.

Разом з тим відповідач зазначив, що станом на грудень 2016 року на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 перебуває 7707 судових рішень на загальну суму 2677,57 млн. грн.

На виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено 76,96 млн. грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» - 144,75 млн. грн., Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» - 144,75 млн. грн., а на виконанні в Казначействі перебуває судових рішень на значно більшу суму (2677,57 млн. грн.). Зокрема, як вбачається з електронної довідки зведеної інформації щодо виконання судових рішень, що гарантуються державою, черговість надходження виконавчого документа від 26.01.2016 №1 на користь стягувача ОСОБА_3 на суму 18525,60 грн. становить 7707, а сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше даного виконавчого документа позивача - ,88 грн.; при цьому черговість надходження виконавчого документа від 26.01.2016 №2 на користь стягувача ОСОБА_3 на суму 73,08 грн. становить 7708, а сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше даного виконавчого документа позивача - 2 677 588 843,48 грн. (а.с.144).

Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та п.3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

В той же час, Міністерство фінансів України є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою КПКВК 3504040; відповідає за складання проекту Закону про Державний бюджет України; забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (ч.2 ст.32 Бюджетного кодексу України).

Пунктом 49 Порядку виконання рішень передбачено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Міністерству фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України і відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.

У зв'язку із зазначеними обставинами, Казначейство відповідно до п. 49 Порядку виконання рішень неодноразово зверталось до Міністерства фінансів України із відповідними пропозиціями про збільшення видатків для виконання рішень судів, гарантованих державою (а.с.145, 147-152).

Таким чином проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем прийнято до виконання виконавчі листи позивача і вживаються всі передбачені законодавством заходи щодо їх виконання із дотриманням принципу черговості, станом на грудень 2016 року на виконанні у Казначействі знаходяться рішення судів на суму 2677,57 млн. грн., що надійшли та зареєстровані раніше виконавчих листів позивача, а списання коштів на користь позивача відкладено в зв'язку з недостатністю коштів для здійснення безспірного списання.

Перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність відповідача, а виключно у зв'язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державної бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.

Крім того суд першої інстанції зазначає, що Казначейство не відмовляло позивачу у перерахуванні коштів, а лише зазначило про наявність черговості виконання рішень суду, таким чином, позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в цій частині виходячи з наступного.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлюються Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI від 05.06.2012 (далі - Закон № 4901-VI).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

- державний орган;

- державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

- юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

З виконавчого листа..... Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2014 у справі №569/12681/14-ц боржником за рішенням суду є державний орган - управління Пенсійного фонду України у м. Рівне. Предметом виконавчих дій є стягнення грошових коштів.

Відтак, на відносини щодо виконання вказаного виконавчого листа поширюються положення статті 3 Закону 4901-VI.

Статтею 3 Закону 4901-VI визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

З матеріалів справи вбачається, що Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 26.01.2016 №1 щодо стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц коштів в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 коп.) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору (а.с.30); та виконавчий лист від 26.01.2016 №2 щодо присудження на користь позивача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державної казначейської служби України () судового збору в розмірі 73,08 грн. (а.с.31), які перебувають на виконанні у Державній казначейській службі України та обліковується з 01.02.2016 року.

Отже, враховуючи положення ч.4. ст.3 Закону 4901-VI, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем станом на дату звернення позивача до суду (11.08.2016) порушено граничні строки виконання судового рішення за виконавчими листами Рівненського окружного адміністративного суду від 26.01.2016 у справі №817/1538/15.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким органом, згідно з указом Президента України від 29.11.2011 №1078/2011 є Державна казначейська служба України (Казначейство України).

Зазначеним указом затверджене Положенням про Державну казначейську службу України, згідно з пп. 5 п. 4 якого Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Казначейство України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (у разі їх утворення) (п. 7 Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (надалі - Порядок №845).

Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку №845 безспірним списанням є операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Підпунктом 2 пункту 4 Порядку №845 визначено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

Враховуючи вищезазначені норми, обов'язок саме Державної казначейської служби України та його територіальних органів виконувати рішення суду про стягнення коштів з державного чи місцевого бюджету шляхом їх безспірного списання на підставі рішення суду.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського Суду з прав людини від 08.11.2015 "Кечко проти України").

Разом з тим судова колегія звертає увагу на те, що помилковим є висновок суду першої інстанції, що саме рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц, яке набрало законної сили 11.11.2014 і яким присуджено стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на користь ОСОБА_3 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору є остаточним у визначені боржника та суми боргу, виходячи з того, що остаточним рішенням в даному випадку, щодо стягнення 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору є постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року, яким вирішувалось спірне питання щодо невиплати зазначених коштів та визнання бездіяльності відповідача неправомірною. Відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року зазначені вище кошти стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України, а не з управління Пенсійного фонду України в м. Рівне.

Крім того судова колегія зазначає, що суд першої інстанції в даній справі прийшов до правильного висновку, що безпідставними є покликання позивача на те, що безпосереднє стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь позивача коштів в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору має відбутись за рахунок безспірного першочергового списання відповідачем вказаних коштів з рахунків Державної казначейської служби України, як боржника у справі №817/1538/15, тобто за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України.

Так, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15, зокрема, присуджено стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 коп.) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору. Тобто, вказані кошти присуджено на користь позивача саме з Державного бюджету України та саме на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц.

При цьому, згідно мотивувальної частини постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, яким, згідно з указом Президента України від 29.11.2011 №1078/2011 є Державна казначейська служба України (Казначейство України). Суд зазначив, що саме Казначейство України та його територіальні органи несуть обов'язок виконувати рішення суду про стягнення коштів з державного чи місцевого бюджету шляхом їх безспірного списання на підставі рішення суду.

Таким чином, в силу положень ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до яких виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тобто органом Казначейства, яке наразі є виконавцем рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц, та при цьому постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 здійснено заміну сторони у справі, яка зазначена у рішенні Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц, замість управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, Державна казначейська служба України.

Стягнення ж присуджених на користь позивача коштів за рахунок коштів (бюджетних асигнувань) Державної казначейської служби України суперечило б встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» способу виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, а також визначеним правилам у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем у не в повному обсязі доведено правомірність своїх дій. З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною і про наявність підстав для їх задоволення в цій частині.

Крім того щодо стягнення з боржника в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/1538/15 кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 316,68 грн. судового збору судова колегія зазначає, що стягнення належних позивачу коштів у даній справі 817/1247/16 буде повторним їх стягненням, що відповідно до норм чинного законодавства не допускається, тому вимога позивача в цій частині не може бути задоволена.

Щодо стягнення з боржника в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) відшкодування інфляційного збільшення суми боргу в сумі 10 410,67 грн. судова колегія зазначає, що зазначена вимога є передчасною.

Відповідно до ст.ст.161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України вирішуючи спір по суті суд вирішує питання розподілу судових витрат.

Згідно ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відтак судові витрати не підлягають присудженню відповідачу.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Розміри ставок судового збору визначені ст.4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір», що застосовується у редакції на момент звернення позивача до суду із позовом. Згідно ст.4 вказаного Закону (у редакції на момент звернення до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою, розмір судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, та становить 551,20 грн. (станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн. згідно із Законом України від 25.12.2015 №928-VІІI (стаття 8)).

Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що за звернення до суду із відповідною позовною заявою, яка містить дві вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру у загальній сумі 29009,35 грн., позивач мав би сплатити 1653,60 грн. судового збору (1102,40 грн. + 551,20 грн.) і виніс рішення про стягнення зазначених коштів з позивача.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає.

До позовної заяви позивач додав заяву про звільнення від сплати судового збору (а.с.6), яку мотивував надмірністю суми судового збору у розмірі 551,20 грн. для сімейного бюджету позивача, при цьому зазначивши, що враховуючи сумарну фактично отримувану позивачем та його дружиною пенсію у загальній сумі 6855,89 грн. слід враховувати, що оплата комунальних послуг позивача складає 1584,42 грн., сума на щомісячне лікування 1400 грн., при цьому відповідні кошти слід розподілити і на дружину позивача, що в результаті підрахунків позивача у вказаній заяві склало 1235,59 грн. як бюджет позивача. Тому позивач стверджував про непомірність витрат на сплату судового збору із коштами позивача, що є у його розпорядженні.

Відповідно до ст. 88 КАС України слідує, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Проаналізувавши викладені вище обставини суд апеляційної інстанції зазначає, що в обґрунтування скрутного матеріального становища та відсутності можливості сплатити судовий збір у належному розмірі є ті обставини, що позивач є пенсіонером, що стверджується рішеннями судів 22.09.2014 року та від 21.10.2015 року, в яких вирішувалось питання щодо виплат, які стосуються пенсії, а також ті обставини, що позивач є особою не працездатного віку (а.с.187) відповідно до законодавства України, тому наявні підстави для його звільнення від сплати судового збору.

Крім того слід завернути увагу на те, що в ухвалі від 11.08.2016 року суд першої інстанції визначив, що підстави для повернення адміністративного позову, залишення його без розгляду чи відмови у відкритті провадження по даній справі відсутні і позовна заява відповідає вимогам ст. 106 КАС України.

Відповідно до ст. 202 КАС України слідує, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "28" грудня 2016 р. скасувати в частині визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України та стягнення судового збору, прийнявши в цій частині нову постанову.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 про стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 копійок) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору;

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "29" березня 2017 р.