Справа № 337/846/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Чалої Т.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 роти 4 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_3, третя особа - Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 01.03.2017р. поліцейським ОСОБА_3 винесена постанова серія АР №767361 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн. за те, що він нібито здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 ПДР. Вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки справа розглянута та постанова винесена інспектором на місці зупинки автомобілю, а не відповідно до ст.276 КУпАП за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто ГУ НП в Запорізькій області )м.Запоріжжя, вул..Матросова,29). Розглянувши справу на місці зупинки автомобілю, інспектор суттєво порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП, та порушив процедуру розгляду, передбачену ст.278,279 КУпАП. Також постанова є незаконною, оскільки в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КупАП, під час керування автомобілем він не проїжджав знаку 5.11, виїжджав із заправки, в зоні виїзду з якої відсутня будь-яка дорожня розмітка та знак 5.11, інші попереджувальні знаки, що свідчать про наявність в даному місці смуги для руху громадського транспорту. Крім того, зупинка була вимушеною з метою надання переваги в русі автомобілям, які рухались по головній дорозі.

Просить скасувати постанову поліцейського серія АР №767361 від 01.03.2017р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити.

Додатково позивач пояснив, що в зазначений день та час він виїжджав із заправки, яка розташована на вул..Зачиняєва м.Запоріжжя, здійснюючи поворот направо і маючи намір виїхати на головну дорогу, рух по якій в даному місці здійснювався по колу. З метою надання переваги в русі автомобілям, які рухались по головній дорозі зліва, він зупинився. Його зупинка була повязана виключно з цими обставинами, оскільки він зобовязаний був прийняти заходів, щоб не створювати аварійну обстановку. Жодних дорожніх знаків та дорожньої розмітки в місці його зупинення, які б забороняли йому зупинку, не було. Дорожній знак 5.11 знаходиться перед виїздом із заправки і він, виїжджаючи з неї, не міг бачити цього знаку. Жодних порушень ПДР він не допускав, а поліцейський порушив Закон України «Про Національну поліцію», оскільки зобовязаний за законом надавати водіям послуги, чого він в даному випадку не здійснив, причини зупинки у нього не запитав, їх не зясував, права не розяснив, його пояснення не врахував, сам порушив ПДР, оскільки зупинився за ним без синіх проблискових маячків.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, він здійснював патрулювання в зазначеному районі і на вул.. Зачиняєва м.Запоріжжя, в районі заправки виявив порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 21044», державний номер НОМЕР_1, як потім зясувалось водія ОСОБА_1, оскільки він в порушення п.17.1 ПДР здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11. Зазначений знак розташований саме в районі виїзду із заправки і знаходиться в полі зору водіїв, які здійснюють як рух по головній дорозі (кільцю), так і виїжджають із заправки. При цьому, жодних доказів того, що водій в даному випадку виїжджав із заправки і зупинився, щоб пропустити автомобілі, які рухались по головній дорозі, немає. Його автомобіль було розташовано на проїзній частині в районі виїзду із зупинки громадського транспорту. Жодних підстав вважати, що в даному місці він пропускав інші автомобілі, не було. Під час винесення постанови ним були дотримані усі вимоги діючого законодавства щодо процедури та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Події фіксувались на нагрудну камеру, відеозапис наданий суду і є належним, допустимими доказом, який повністю спростовує доводи позивача. Вважає, що винесена ним постанова є законною, підстав для її скасування немає. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи УПП м.Запоріжжя ДПП в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що під час винесення постанови поліцейський діяв відповідно до Закону, ніяких порушень в його діях не було, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який є доказом у даній справі. Доводи позивача є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, відтворивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що постановою інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 АР №767361 від 01.03.2017р. ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн. за те, що 01.03.2017р. в 10.30год в м.Запоріжжя в районі вул.Зачиняєва,23а, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 21044», державний номер НОМЕР_1, в порушення п.17.1 ПДР здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ч.3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в т.ч. за порушення правил зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.9. ПДР,особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п.8.1 ПДР).

Відповідно до п.17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Дорожній знак 5.11 відноситься до категорії інформаційно-вказівних і має зміст "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів", що означає - Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КупАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відео записуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про законність дій відповідача щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн. і безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

При цьому, суд виходить з того, що позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, через те, що він не порушував ПДР, виїжджав із заправки та здійснив вимушену зупинку, повязану із наданням переваги в русі транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, знаку 5.11 в районі виїзду із заправки він не міг бачити, він розташований на головній дорозі перед виїздом із заправки і не доступний для огляду водіям, які виїжджають з неї.

Суд не погоджується з цими доводами позивача ОСОБА_1, оскільки вони обєктивно спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який наданий суду відповідачем, і був повністю відтворений під час судового засідання.

Так, на вказаному відеозаписі чітко зафіксовано як в момент виявлення поліцейськими автомобілю позивача він стоїть на смузі руху громадського транспорту, яка позначена дорожнім знаком 5.11, в районі виїзду із зупинки громадського транспорту, тобто з порушенням вимог п.17.1 ПДР. При цьому, дорожній знак 5.11 розміщений безпосередньо перед районом зупинки і таким чином, що, транспортні засоби, які виїжджають із заправки (місце виїзду розташоване перед цією зупинкою), мають обєктивну можливість бачити цей знак. Місце та характер розташування автомобілю позивача на проїзній частині, відсутність будь-яких ввімкнених сигналів повороту, поведінка позивача (говорить по мобільному телефону) свідчать про те, що зупинка здійснена ним не у звязку з виїздом із заправки на головну дорогу, як він зазначив в судовому засіданні, а з інших підстав і з порушенням Правил дорожнього руху. Жодних даних про те, що зупинка транспортного засобу позивача носила вимушений характер зазначений відеозапис не містить.

Вищезазначений відеозапис суд вважає належним та допустимим доказом, який наданий відповідачем на підтвердження обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Виходячи із фактичних обставин подій, які зафіксовані на зазначеному відеозаписі, в т.ч. поведінки та пояснень ОСОБА_1 безпосередньо на місці події, пояснень сторін в судовому засіданні, у суду не виникає сумнівів в достовірності та обєктивності даного відеозапису. У звязку з цим суд приймає його за основу при постановленні даного судового рішення.

Також суд враховує, що позивач, заперечуючи проти порушення ним Правил дорожнього руху, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, як того вимагає ч.1 ст.71 КАС України. В той час, як відповідачем на підставі ч.2 ст.71 КАС України належним чином доведено правомірність винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Надані позивачем та його представником фотознімки з місця події (арк.15,16,32) суд не бере до уваги, оскільки вони є неякісними, а фотознімки (арк.28-31, 33,34), хоча і є належної якості, однак здійснені в інший день та час, вони не стосуються події, що мала місце в дійсності. До того ж, зафіксована на фотознімку дорожня обстановка, з урахуванням пояснень сторін в судовому засіданні, лише спростовує доводи позивача про неможливість бачити дорожній знак 5.11, виїжджаючи із заправки. Та обставина, що позивач виїжджав із заправки, фактично не оспорюється сторонами у справі, тому не підлягає доведенню.

Отже, доводи позивача та його представника про відсутність з його боку порушення Правил дорожнього руху, зокрема, п.17.1, є результатом субєктивної оцінки фактичних обставин події і не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оцінивши фактичні обставини справи та докази, що їх підтверджують, суд вважає доведеним факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а саме здійснення зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11.

Крім того, незаконність винесеної відповідачем постанови про накладання адміністративного стягнення позивач обґрунтував тим, що поліцейським був порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення справа розглянута на місці затримки автомобіля, а не за місцем знаходження УПП в м.Запоріжжі, йому не розяснені права, передбачені ст.268 КУпАП, і не надано можливості скористатися ними, поліцейським була порушена процедура розгляду справи, передбачена ст.279 КУпАП.

Зазначені доводи позивача не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства і є результатом їх субєктивного тлумачення.

Так, за загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015року №5-рп/15 зазначено, що положення ч.1 ст.276 Кодексу, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином, словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи та відповідно підлягають оскарженню, якщо відповідні дії не повинні вчинятись таким суб'єктом щодо цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

П.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Відповідно до ст.222 КУпАП (в редакції, чинній на час прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення) органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. про порушення правил дорожнього руху, ст.122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача ОСОБА_3 як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за ст.122 КУпАП, без складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення.

При цьому, вчинення інспектором патрульної поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб'єкта владних повноважень - постанови у справі про адміністративне правопорушення. Самі по собі дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, складання постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені та визнані протиправними.

Також судом встановлено, що поліцейським ОСОБА_3 позивачу були розяснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, ніяких клопотань, в т.ч. щодо перенесення розгляду справи, отримання правової допомоги, надання доказів тощо, вирішення яких потребувало додаткового часу та могло вплинути на прийняття остаточного рішення, позивач на місці події не заявляв. Належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації його процесуальних прав позивачем не представлено і судом не встановлено.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що на момент прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача були усі підстави вважати, що 01.03.2017р. ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, а саме здійснення зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11; що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Обставини, за яких виключалась адміністративна відповідальність були відсутні. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн. було накладено в межах санкції ч.3 ст.122 КУпАП. Підстав вважати, що таке стягнення не відповідає вимогам ст.33 КУпАП, немає.

Суд вважає, що відповідач при винесенні постанови щодо позивача дотримався вимог ст.245,251,252,280 КУпАП, відповідно до яких провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобовязаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і обєктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів. Тобто відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та в порядку, що визначені Конституцією та законами України, підстав вважати винесену ним постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню, у суду немає.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7,9,122,245,251,252,258,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., ст.2,8,9,11,14,159-162,171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора 1 роти 4 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_3, третя особа - Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30.03.2017р.

Суддя Н.А.Мурашова

28.03.2017