Справа № 226/746/13-а (2а/226/28/13)
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2017 р. м. Київ К/800/34952/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й.(судді-доповідача),

Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до начальника Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" Димитровської міської ради Донецької області Алексєєва Ігоря Павловича (далі - начальник КП БТІ ДМР Алексєєв І.П.) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: визнати протиправними дії начальника КП БТІ ДМР Алексєєва І.П. щодо надання адвокату Скоблікову С.О. конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_3; зобов'язати начальника КП БТІ ДМР Алексєєва І.П. вилучити розповсюджену конфіденційну інформацію щодо ОСОБА_3

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновків про задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що 30 жовтня 2012 року Скобліковим С.О. направлено адвокатський запит в КП «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради, у якому просив надати відомості про зареєстровані права на об'єкт нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_2, виготовити та надати технічну виписку із експуатації об'єкту нерухомості - АДРЕСА_1, вказавши розмір загальної та житлової площі об'єкта нерухомості.

Листом від 30 жовтня 2012 року №318 начальником КП «БТІ» Димитровської міської ради Алексєєвим І.П. надано відповідь на запит, відповідно до якої квартира за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» 6 березня 2007 року. Крім того, зазначили, що станом на 26 червня 1979 року загальна площа квартири: АДРЕСА_2 складає 41,2 м2, житлова - 26,1 м2, квартира складається з вітальні, ванної, вбиральні, кухні, 2-х житлових кімнат, вбудованої шафи, матеріал зовнішніх стін житлового будинку №12 - з/б панелі, матеріал перекриття -з/б плити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем правомірно було надано інформацію на адвокатський запит у зв'язку із здійсненням адвокатом своїх професійних обов'язків щодо надання правової допомоги громадянину на його звернення про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, оскільки цей запит був наданий адвокатом не для отримання персональних даних про певну фізичну особу (її освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан чи інші персональні дані), а для з'ясування належності певного нерухомого майна (квартири) при вирішенні питання щодо відшкодування шкоди, завданої залиттям кваритри.

Проте, суд касаційної інстанції не погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

Статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) визначені професійні права адвоката, відповідно до якої під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Згідно із статтею 24 Закону №5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Закон України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року №2657-ХІІ (далі - Закон №2657-ХІІ) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до статті 21 Закону №2657-ХІІ інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Рішенням Конституційного суду України від 20 січня 2012 року у справі №2-рп/2012 інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною.

Частиною другою статті 32 Конституції України встановлено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з частиною другою статті 182 Цивільного кодексу України державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, орган державної реєстрації надає інформацію про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження виключно,у встановленому Законом порядку, який є спеціальним для даних правовідносин.

Статтею 10 вказаного Закону передбачено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

Порядок визначений у статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» відповідно до якої, інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надається у формі витягу, інформаційної довідки та виписки. Надання інформації з Державного реєстру прав здійснюється нотаріусом у формі витягу в результаті проведення державної реєстрації прав під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва.

Витяг з Державного реєстру прав на підставі заяви мають право отримувати: 1) власник нерухомого майна або уповноважена ним особа; 2) особа, яка має речове право на чуже нерухоме майно, або уповноважена нею особа; 3) спадкоємець (правонаступник - для юридичної особи) або уповноважена ним особа.

Інформаційну довідку з Державного реєстру прав на підставі письмового запиту мають право отримувати суд, органи місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, органи прокуратури, органи державної податкової служби, органи Служби безпеки України та інші органи державної влади (посадові особи), якщо запит зроблено у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом.

Орган державної реєстрації прав відмовляє в наданні витягу та інформаційної довідки, якщо заявник відповідно до закону не має права на отримання такої інформації.

Орган державної реєстрації прав зобов'язаний за заявою власника або правоволодільця надавати йому інформацію у формі виписки про осіб, які отримали відомості про права та обтяження прав на нерухоме майно, що йому належить.

Адвокати до зазначеного кола осіб законом не віднесені.

Таким чином, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що законодавство у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачає особливий порядок надання інформації з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права на нерухоме майно, встановлює певні обмеження щодо доступу до вказаної інформації, а адвокати не віднесені до виключного переліку осіб встановлених статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», тому надаючи інформацію про нерухоме майно особи на адвокатський запит відповідач дія всупереч нормам Конституції України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про інформацію», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки інформація щодо нерухомого майна є конфіденційною.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, порушили норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень.

Враховуючи наведене, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій начальника КП БТІ ДМР Алексєєва І.П. щодо надання адвокату Скоблікову С.О. конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_3

У задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання начальника КП БТІ ДМР Алексєєва І.П. вилучити розповсюджену конфіденційну інформацію щодо ОСОБА_3 необхідно відмовити, оскільки ні Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ні Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно не передбачено повноважень щодо вилучення документів у адвоката.

Виходячи з того, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до повноважень, наданих статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення судів попередніх інстанцій і постановити нове про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України,ф якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на те, що позивач звернулася до суду із двома позовними вимогами, з яких задоволено лише одну, тому присудженню до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань саме цього суб'єкта владних повноважень підлягає 37 грн 85 коп (34 грн 41 коп + 17 грн 20 коп + 24 грн 09 коп.) /2).

Керуючись статтями 222, 223, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року у даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково. Визнати протиправними дії начальника Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради Алексєєва Ігоря Павловича щодо надання адвокату Скоблікову С.О. конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_3 У задоволнні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - начальника Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" Димитровської міської ради Донецької області Алексєєва Ігоря Павловича на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 37 гривень 85 копійок.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М.Олексієнко

І.В.Штульман