Справа № 460/1572/16а,2а/460/174/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року № 876/8939/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про визнання неправомірними дій посадової особи та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 01.04.2016 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просив визнати дії заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 25 березня 2016 року у справі про порушення митних правил № 0706/20908/16, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 3400 гривень неправомірними, та скасувати вищевказану постанову.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії заступника начальника Львівської митниці ДФС - ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 25 березня 2016 року у справі про порушення митних правил № 0706/20908/16, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 3400 гривень - неправомірними. Скасовано постанову від 25 березня 2016 року у справі про порушення митних правил № 0706/20908/16, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 3400 гривень. Адміністративну справу провадженням закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Згідно Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 оку № 657, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Апелянт зазначає, що під час складання протоколу про порушення митних правил жодних документів, які б підтверджували факт аварії чи обставин непереборної сили ОСОБА_1 не надав. Всупереч ст. 192 Митного Кодексу України позивач до Львівської митниці ДФС з приводу неможливості вивезення транспортного засобу чи призупинення доставки товарів не звертався. Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні не підтверджує неможливість повідомлення митниці про неможливість вивезення автомобіля в строк, встановлений законодавством у телефонному режимі чи через інших осіб. Вважає, позов безпідставним та необґрунтованим.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст. 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 05.03.2016 заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0706/20908/16, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Згідно постанови 02.03.2016 о 09 годині 43 хвилин в зону митного контролю смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску митного поста «Краковець-Корчова» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки «Фольцваген Гольф», 1989 року випуску, реєстраційний номер RJA14813, країна реєстрації ОСОБА_3, під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який слідував з приватною метою з України до ОСОБА_3

Перевіркою встановлено, що автомобіль марки «Фольцваген Гольф», 1989 року випуску, реєстраційний номер RJA14813, країна реєстрації - ОСОБА_3, пропущено на митну територію України через пункт пропуску «Краковець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС 21.02.2016 по смузі руху «Зелений коридор» в митному режимі «Транзит».

Вказано, що в діях ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 470 Митного Кодексу України, оскільки ОСОБА_1, перевищив встановлений ст. 95 Митного Кодексу України транзитний строк доставки автомобіля, що перебував під митним контролем, більш як на одну добу, але не більше ніж на десять діб, та що ОСОБА_1С не звернувся із заявою про поміщення даного транспортного засобу у інший митний режим, згідно чинного законодавства.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного Кодексу України, оскільки такий не мав умислу на вчинення даного правопорушення, у звязку з дією непереборної сили не мав можливості виконати вимоги закону.

Колегія суддів частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України, громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Статтею 90 Митного кодексу України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Митного кодексу України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

З матеріалів справи видно, що після того, як позивач 21.02.2016 заїхав на митну територію України, з 22.02.2016 по 01.03.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальній 8-й міській клінічній лікарні (79034, м. Львів, вул. Навроцького, 23) з діагнозом «складна катаракта правого ока, артифакія, вторинна катаракта лівого ока», де його оперували.

Вказана обставина підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1833 від 01.03.2016, наявною в матеріалах справи (а.с. 10).

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає, що позивач був позбавлений можливості повідомити митний орган про цю обставину непереборної сили, у звязку з своїм фізичним станом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення даного правопорушення, а хвороба та перебування на стаціонарному лікуванні є дією непереборної сили, внаслідок якої позивач і не зміг вчасно вивезти транспортний засіб за межі митної території України та не мав фізичної можливості письмово повідомити найближчий орган доходів і зборів про дані обставини та місце знаходження транспортного засобу.

Відносно питання щодо закриття судом провадження у справі про порушення митних правил, то відповідна позовна вимога не була заявлена позивачем. Оскільки судом першої інстанції все таки вирішено це питання, то колегія вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно ст. 529 Митного Кодексу України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин 2, 6 ст. 530 Митного Кодексу України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Рішення про скасування постанови і закриття справи про порушення митних правил приймає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч .3 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про накладення адміністративних стягнень.

Таким чином, до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про порушення митних правил.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність закриття провадження у справі про порушення митних правил і в цій частині постанову слід скасувати, а в решті постанову залишити без змін.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України задовольнити частково.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2016 року у справі №460/1572/16-а в частині закриття адміністративного провадження скасувати.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанова може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_4

Постанова у повному обсязі складена 03.04.2017 року.