Справа № 822/677/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/677/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

30 березня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату доходів,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату доходів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.02.2017 року вказаний позов було залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом вимог чинного законодавства, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом слугувала невиплата йому відповідачем донарахованих у липні 2015 року 7625,19 грн. надбавки за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю, 8516,90 грн. недоплаченого щомісячного грошового утримання судді за період з червня 2015 року по лютий 2017 року, в зв'язку з чим позивач просить нарахувати та виплатити компенсацію.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не пов'язані зі стягненням заробітної плати, тому підстави для застосування до вказаних правовідносин ч.2 ст.233 КЗпП України відсутні, а відтак перебіг строку на звернення до адміністративного суду необхідно рахувати за загальним правилом, встановленим статтею 99 КАС України. Отже, враховуючи те, що про порушення своїх прав, позивач дізнався у липні 2015 року, а за захистом своїх прав звернувся до суду тільки 23 лютого 2017 року, то суд першої інстанції дійшов висновку про пропущення ним шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Верховний суд України у постанові №21-42а12 від 05.03.2012 року зазначив, що "Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі".

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. № 8-рп/13 у справі № 1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР зі змінами, необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Таким чином, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 15.10.2013 р. № 9-рп/2013 дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що об'єктом порушеного права позивача, що підлягає захисту, є компенсація за несвоєчасну виплату належної йому суддівської винагороди, а отже, при зверненні до суду з зазначеними позовними вимогами, строк звернення встановлюється ч.2 ст.233 КЗпП України, якою передбачено право працівника на звернення з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, що положення трудового законодавства в цій частині не розповсюджуються на спірні відносини є хибним, виходячи з комплексного аналізу статей 1-4, 94 КЗпП України, ст. 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час спірних відносин.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 204 КАС України, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, має право скасувати таку ухвалу і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи те, що судом першої інстанції ухвала постановлена з порушеннями норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про залишення адміністративного позову без розгляду, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.