Справа № 404/92/17(2-а/404/181/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 рокусправа № 2-а/404/181/17(404/92/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2017 року в адміністративній справі № 2-а/404/181/17(404/92/17) за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: апеляційний суд Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 січня 2017 року звернувся до суду з позовом до Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: апеляційний суд Кіровоградської області згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01.12.2016 року в розмірі 31680,00 грн. відповідно до довідки апеляційного суду Кіровоградської області № 127 від 05.12.2016 року, та виплатити щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 05 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року відповідно до довідки апеляційного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року № 127 в зв'язку з підвищенням судової винагороди працюючим суддям, згідно з якою заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01.12.2016 року становить 31680,00 грн. Проте, листом від 27.12.2016 року відповідач відмовив у здійсненні перерахунку відмовив.

Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними та скасував рішення відповідача, що викладено в листі № 662/П-11 від 27.12.2016 про відмову позивачу провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці та зобов'язав відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в розмірі 31680,00 грн. відповідно до довідки апеляційного суду Кіровоградської області № 127 від 05.12.2016 року, та виплатити щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період, починаючи з 01.12.2016 року.

У задоволені позову в іншій частині відмовив.

Постанова суду мотивована наявністю у позивача права на перерахунок його довічного грошового утримання відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.12.2015 року та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що спірні відносини щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді урегульовано положеннями Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, а не Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач є суддею у відставці апеляційного суду Кіровоградської області (посвідчення судді у відставці № 01346 (а.с. 18) та отримує щомісячне довічне грошове утриманні в розмірі 90% грошового забезпечення працюючого судді апеляційного суду Кіровоградської області, що підтверджується розпорядженнями № 159249 від 19.01.2017 року (а.с. 20-23).

Позивач 05.12.2016 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.12.2016 року враховуючи довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 4).

Згідно з зазначеної довідкою № 127 від 05.12.2016 року апеляційного суду Кіровоградської області, заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01.12.2016 року становить 31680,00 грн. (а.с. 5).

Проте, листом відповідача № 662/П-11 від 27.12.2016 року позивачу відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з підстав недоцільності, оскільки у разі проведення згідно з пунктом 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 від 02.06.2016 року перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, його розмір обмежуватиметься максимальним розміром 10740,00 грн. (а.с. 6).

Наявність права у позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01 грудня 2016 року та наявності у позивача права на його перерахунок відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.12.2015 року та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», (в редакції на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Дія положень частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року по суті та змісту повинна бути застосована до спірних відносин позивача, до його права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах на сьогодення.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Досліджуючи правове поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Отже враховуючи зазначене, а також те, що згідно з довідкою апеляційного суду Кіровоградської області №127 від 05.12.2016 року, станом на 01 грудня 2016 року, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці в грудні 2016 року збільшилась та становить 31680 грн., позов підлягає задоволенню в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача, що викладено в листі № 662/П-11 від 27.12.2016 про відмову позивачу провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в розмірі 31680,00 грн. відповідно до довідки апеляційного суду Кіровоградської області № 127 від 05.12.2016 року, та виплатити щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період, починаючи з 01.12.2016 року.

Щодо доводів відповідача про помилкове застосування судом першої інстанції до спірних відносин положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016), а не частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ суд апеляційної інстанції зазначає, що це не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки обидві статті передбачають право судді у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини 2 статті 200 КАС України не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Крім того є необґрунтованими доводи відповідача щодо неврахування судом першої інстанції здійсненного відповідачем з 01.01.2017 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, оскільки в резолютивній частині рішення судом зазначено про виплатити щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період, починаючи з 01.12.2016 року.

Інші доводи позивача викладені в апеляційній скарзі не стосуються предмету спора по цій справі.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області - залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2017 року в адміністративній справі № 2-а/404/181/17(404/92/17) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 31 березня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко