Справа № 159/1/17,2-а/159/90/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року № 876/2355/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Ковельського ОУПФ України Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за її заявою у зв'язку з досягненням пенсійного віку, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 15.06.15 р. їй було призначено пенсію за віком у розмірі 8704 грн. 13 коп. щомісячно. Виплата їй пенсії відповідачем не проводилась. З 04.10.16 р., згідно з рішенням управління ПФ їй було призначено довічне грошове утримання судді у відставці. 05.12.16 р. вона звернулась до відповідача із письмовою заявою про виплату їй нарахованої пенсії за віком в період з 15 червня по 03 жовтня 2016 р.. Як слідує з відповіді відповідача, у задоволенні її заяви про виплату заборгованої пенсії за віком відмовлено з посиланням на ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закон України «Про внесення змін до деяких законодачих актів», у зв'язку з тим, що у спірному періоді вона перебувала на посаді судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Вважає дії відповідача протиправними, відмову - незаконною, вбачає грубе порушення її прав. Покликаючись на ст.2 КАС України, ст. ст. 8,19, 22, ч. 1 ст.126 Конституції України, п. п. 8, 11 ч. 4, ч. 6 ст. 48, ст. ст. 52, 117, розділи IX, X Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», Закон України «Про пенсійне забезпечення», зазначає, що з нарахованої їй зарплати протягом усього періоду роботи постійно утримувались передбачені законодавством внески до ПФ, вона набула права на отримання пенсії за віком і така їй була нарахована. Невиплата їй пенсії у спірному періоді є втручанням у володіння її власністю - пенсією. Покликаючись на ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 2 Загальної Декларації Прав Людини, п. 2 ст. 2, ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судову практику, зазначає, що згідно з положенням абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, чинній з 01.04.15 р., тимчасово, у період з 01.04.15 р. по 31.12.15 р.: у період роботи особи, зокрема, на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання у порядку та на умовах, передбачених, у т.ч., Законами України: «Про державну службу», «Про судоустрій і статус судців», пенсії, призначені відповідно до Закону, не виплачуються. У подальшому, Законом № 911 - VIII від 24.12.15 р. вказані вище положення було викладено у новій редакції, а саме: тимчасово, у період з 01.01.16 р. по 31.12.16 р. особам, які, зокрема, працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Однак, рішенням КС України № 4 - рп/2016 від 08.06.16 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, у т.ч., абз. абз. 1 - 4 та 1, 2 речень абз. 6 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.10 р. № 2453 - VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15 р. № 213 - VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.15 р. № 911 - VIII; п. 5 розд. III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15 р. № 213 - VIII в частині скасування з 01.06.15 р. норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.10 р. в редакціях: Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15 р. № 213 - VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.15 р. № 911 - VIII та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15р. № 213 - VIII, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КС України вказаного вище рішення. Крім цього, у вказаному вище рішенні визначено порядок його виконання. Покликаючись на ст. ст. 69,74 Закону України «Про Конституційний Суд України», вказане вище рішення КС України, ст. 150 Конституції України, просить позов задовольнити та визнати відмову відповідача у виплаті їй пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 8704 грн. 13 коп. щомісячно за період з 15.06.16 р. по 03.10.16 p., протиправною; зобов'язати відповідача здійснити виплату їй пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 8704 грн. 13 коп. щомісячно, за період з 15.06.16 р. по 03.10.16 p., а також - стягнути на її користь судові витрати у справі.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2017 року, позов задоволено повністю.

Визнано відмову Ковельського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у виплаті ОСОБА_1 за її заявою пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 8 704 грн. 13 коп. щомісячно, за період з 15.06.16 р. по 03.10.16 р., протиправною.

Зобов'язано Ковельське об'єднане управління Пенсійного Фонду України здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 8704 грн. 13 коп. щомісячно, за період з 15.06.16 р. по 03.10.16 р. включно.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Ковельське ОУПФ України Волинської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задоволити частково, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 15.06.16 р. за її заявою від 15.06.16 р. апелянтом було призначено пенсію за віком у розмірі 8 704 грн. 13 коп. щомісячно, виплата якої у спірному періоді, зокрема, не проводилась взагалі, останнім не заперечується, що вбачається з тексту листа апелянта № 289/ А - 01 від 16.12.16 р., адресованого позивачеві; з копії пенсійного посвідчення позивача, виданого 06.07.16 р., копії протоколу № 1 317 від 21.06.16 р..

Згідно копії посвідчення судді у відставці на ім'я позивача № 01743, позивач є суддею у відставці Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

Та обставина, що позивач 05.12.16 р., дійсно, звернулась до відповідача із заявою про виплату їй пенсії за віком за спірний період, однак, її заява задоволена не була з підстав, вказаних позивачем у позовній заяві, стверджується вищезазначеним листом відповідача, та відповідачем, зокрема, у письмовому запереченні проти позову не оспорюється.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено забезпечення суддів та передбачена виплата суддівської винагороди. Суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час призначення пенсії за віком позивачу), пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без врахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Однак, в подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 абз. 2 частини першої ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003р. викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010р.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 01.04.2015року.

Крім того, з 01.01.2016р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015р., яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (зі змінами, внесеними Законом України №911-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016 ) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

В подальшому, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015р. передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, 08.06.2016р. Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, Закону України»Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 в частині скасування з 01.06.2015р. норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016р. було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому слід зазначити, що відповідно до положень ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Відтак, з урахуванням того що позивач звернувся до суду першої інстанції 03.01.2017 року колегія суддів зазначає, що позов в частині позовних вимог за період з 15.06.2016 року по 02.07.2016 року слід залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що вимога позивачки стосовно виплати їй пенсії за віком в період з 03.07.16 р. по 03.10.16 р. є правомірною.

Таким чином, висновок суду першої інстанції по даній справі зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності позивачем обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст.202 КАС України є обов'язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - задоволити частково.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2017 року у справі №159/1/17-а - скасувати та винести нову.

Визнати відмову Ковельського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у виплаті ОСОБА_1 за її заявою пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 8 704 грн. 13 коп. щомісячно, за період з 03.07.16 р. по 03.10.16 р., протиправною.

Зобов'язати Ковельське об'єднане управління Пенсійного Фонду України здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 8704 грн. 13 коп. щомісячно, за період з 03.07.16 р. по 03.10.16 р. включно.

Позов в частині позовних вимог за період з 15.06.2016 року по 02.07.2016 року - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст постанови виготовлено 03.04.2017 року