Справа № 209/340/17
Суддя: Маслов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/340/17
Провадження № 2-а/209/21/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Камянське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 8 роти УПП у м. Дніпропетровськ ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій інспектора національної поліції та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову серії ЕАА №054748 від 28.01.2017 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.; справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що 28 січня 2017 року близько 16.30 години він керував автомобілем марки «ВАЗ 11193», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в м.Дніпро по вул. Гоголя почув сигнал поліцейського автомобіля та побачив, що за ним рухається поліцейське авто. Він зупинився, до нього підійшов лейтенант поліції інспектор Хребто Д.Є., заявивши, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 4.3. ПДР України «Рух наліво» на перехресті вул.. Чернишевського та вул..Гоголя в м.Дніпро та здійснив рух прямо. Він відповів, що це не відповідає дійсності і пояснив, яким чином він рухався. Він звернувся до відповідача з проханням надати йому для огляду відео-фіксацію так званого його порушення, відповідач спочатку погодився, а потім відмовився надати йому відео. Він заперечував здійснення ним будь-яких правопорушень та вимагав надати йому можливість зафіксувати письмові його пояснення. Інспектор поліції просив зачекати в своєму авто, а сам пішов до службового автомобіля, з якого виніс йому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі / серія ЕАА №054748 від 28.01.2017 року, згідно якої «28 січня 2017 року водій ОСОБА_1 керував ТЗ по вул. Гоголя на перехресті вул.Чернишевського та Гоголя не виконав вимогу д.з. 4.2. та здійснив рух прямо, при перевірці документів виявилось, що водій немає полісу ОСЦПВ чим порушив п.21 ґ ПДР відсутність у водія поліса обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних ТЗ.» Ознайомившись з постановою він був дуже здивований зазначеними обставинами, оскільки має поліс обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних ТЗ. Можливо ознайомившись з наданими ним документами інспектор не помітив, що разом із наданим діючим полісом в документах знаходився прострочений поліс, який він вочевидь сприйняв, як єдиний який був у нього, але оскільки останній не повідомив його про зроблені висновки, він не мав можливості повідомити його про помилку. Таким чином відповідач порушив вимоги закону щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та врахувати надані ним письмові пояснення, з приводу того, що у нього був чинний поліс ОСЦПВ, але оформлений з технічною помилкою в державному номері автомобіля, яку допустив представник страхової компанії при заповненні страхового поліса.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмові заперечення на адміністративний позов про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість та законність винесеної ним постанови. В запереченні зазначив, що під час патрулювання 28.01.2017 року приблизно о 16.30 годині у місті Дніпро по вул. Гоголя відповідачем був помічений автомобіль марки ВАЗ 11193, номерний знак НОМЕР_2, який порушив вимоги знаку 4.2 «Рух праворуч» на перехресті вул. Гоголя та вул. Чернишевського та п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р. надалі - Правила), а саме, водій керував транспортним засобом, та не виконав вимогу наказового дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», при перевірці документів не пред'явив полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно пп. 2.4 (а) ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися, дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Згідно п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. А у нього були підстави вважати, що позивач вчинив правопорушення, тому що він порушив вимоги наказового знаку 4.2 Правил дорожнього руху та здійснив рух у забороненому напрямку. За кермом знаходився позивач, ОСОБА_1, який і передав документи для перевірки відповідачу. На законну його вимогу надати усі належні документи, позивач надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якій виявився недійсним на дату перевірки. Відповідач зразу повідомив про це водія ОСОБА_1, на що той зазначив, що діючий поліс у нього є, але не в автомобілі. Тобто, по факту в позивача не виявилося діючого поліса страхування та він не пред'явив його відповідачу для перевірки, що є складом правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП та відповідно до вимог КУпАП інспектор поліції застосував до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Вважає, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначені ст.258 КУпАП були відсутні, оскільки розгляд даних правопорушень відноситься до компетенції Національної поліції. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Ним була встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та зазначає, що всі вимоги позивача зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Весь час у відповідача працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення, диск з фіксацією спілкування з водієм автомобіля марки «ВАЗ 11193», реєстраційний номер НОМЕР_1, з нагрудної камери надає суду на підтвердження своїх заперечень. Зафіксований був також рух автомобіля позивача прямо, у забороненому напрямку, вважає, що причина зупинки була законною та обґрунтованою. Під кінець розмови позивач погодився, що дійсно стовідсотково неправий в даній ситуації. Відповідач звертає увагу суду на номерні знаки автомобілю позивача, в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу значиться номерний знак НОМЕР_2, а в копіях страхових полісів, які додає позивач до своєї заяви містяться дані номерного знаку АЕ 1864 ВН. Перевірка страхового полісу через централізовану базу даних МТСБУ за маркою, серією та номером автомобіля позивача на момент складання постанови (28.01.17 р.), результатів не дала. Вважає доведеними обставини вчинення позивачем інкримінованих йому адміністративних правопорушень та правомірними свої дії, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Отже, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши позиції сторін, дослідивши докази подані сторонами, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

28 січня 2017 року інспектором лейтенантом поліції 3 батальйону 8 роти УПП у м.Дніпропетровськ ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА № 0544748 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.3).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 28.01.2017 року о 16 годині 47 хвилин у місті Дніпро водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом по вул.Гоголя на перехресті вул.Чернишевського та вул.Гоголя не виконав вимог д.з. 4.2 та здійснив рух прямо, при перевірці документів виявилося, що водій не має полісу ОСЦПВ, чим порушив п.2.1. «ґ» ПДР відсутність у водія поліса обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних ТЗ.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута інспектором поліції ОСОБА_2, як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що також не заперечувалось позивачем.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР).

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа)встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, з урахуванням змісту адміністративного позову, суд приходить до висновку про законність дій відповідача щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

При цьому, суд виходить з того, що на момент прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача були усі підстави вважати, що 28 січня 2017 року водієм ОСОБА_1 було порушено вимоги знаку 4.2 «Рух праворуч» на перехресті вул.Гоголя та вул.Чернишевського та п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, а саме, водій керував транспортним засобом, та не виконав вимогу наказового дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», при перевірці документів не пред'явив полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, водій є винуватим у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. До такого висновку інспектор прийшов на підставі візуального сприйняття та відеозапису вказаних подій, на якому достовірно зафіксовано обставини порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, поведінка учасників події перед винесенням постанови.

Так, доказом вчинення позивачем правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, а саме водій керував транспортним засобом, та не виконав вимогу наказового дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» є відеозапис, який було долучено до матеріалів справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч.1 ст.40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином суд вважає, що наданий представником відповідача відеозапис з нагрудної камери поліцейського є належним доказом (диск з відео файлами а.с.18).

В письмових пояснення позивач не заперечував, що не виконав вимоги наказового дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», проте зазначив, що даний знак був встановлений з порушень п.10.1.1., 10.2.11 ДСТУ 4100-2002 «Дорожні знаки» затверджені і введені в дію наказом Держстандарту України від 3 червня 2002 р. № 326.

В свою чергу, з відеозапису вчиненого правопорушення вбачається, що при складанні оскаржуваної постанови позивач зазначив, що стовідсотково в даній ситуації був неправий та не заперечував, що в нього був відсутній дійсний страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який йому було виписано 28.01.2017 року, але він його вчасно не отримав.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що письмові пояснення позивача про те, що він просив працівника поліції перевірити в базі даних «Моторного бюро» поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за номером VIN-коду транспортного засобу є способом уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. було накладено відповідачем в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП. Підстав вважати, що таке стягнення не відповідає вимогам ст.33 КУпАП, немає.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.126 КУпАП.

Також позивач обґрунтовує свої вимоги щодо протиправності дій відповідача тим, що інспектором поліції був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності.

Під час судового розгляду з відеозапису подій достовірно встановлено, що поліцейським позивачу були роз'яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268, 307, 308 КУпАП, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-789 КУпАП, повідомлено про суть вчиненого правопорушення. Ніяких належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації процесуальних прав позивача суду не представлено.

З відеозапису подій також вбачається, що позивач ніяких клопотань, в т.ч. щодо перенесення розгляду справи, надання можливості скористатися правовою допомогою, надати свої докази тощо, поліцейському не заявляв.

У зв'язку з цим у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем були допущені порушення порядку та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 при винесенні постанови щодо позивача дотримався вимог ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов'язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів. Тобто відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та порядку, що визначені Конституцією та законами України, підстав вважати його дії протиправними, а винесену ним постанову незаконною у суду немає.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про залишення без змін постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА №054748 від 28.01.2017 року, винесеної інспектором лейтенантом поліції 3 батальйону 8 роти УПП у м. Дніпропетровськ ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Керуючись ст.ст.4-15, 17, 18, 70-72, 77, 79-80, 86, 94, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 8 роти УПП у м. Дніпропетровськ ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій інспектора національної поліції та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.В. Маслов