Справа № 199/9376/16-а
Суддя: Скрипник О. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/9376/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

22.02.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Дніпропетровська місцева прокуратура №1 , про визнання дії неправомірними, зобовязання провести нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів , стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із даним позовом обґрунтовуючи його тим, що 02 лютого 2004 р. вона народила доньку, ОСОБА_4.

Оскільки позивач є одинокою матірю та запис про батька дитини був здійснений органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою позивача, вона звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради для надання їй статусу матері-одиначки та виплату державної допомоги на дитину, як одинокій матері.

З 2006 року по 2009 рік позивачу виплачувалася державна допомога на дитину, як одинокій матері, проте у червні 2009 р. на підставі протесту прокурора Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 12.06.2009 р. Управлінням праці та соціального захисту населення АНД районної у м. Дніпропетровську ради. було припинено нарахування та виплату ОСОБА_3, як одинокій матері державної допомоги на дитину ОСОБА_3 ОСОБА_5. Підставою для зазначеного рішення відповідачем стало рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.01.2006 року, згідно із яким ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано батьком ОСОБА_3 ОСОБА_5.

Позивач зазначає, що її статус, як одинокої матері, не змінювався, оскільки для його зміни не було законних підстав, так, як рішення суду в органи реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей про батька дитини в свідоцтво про народження дитини позивач не подавала, такі відомості внесені не були, рішення суду згодом було переглянуто та позов щодо визнання батьком дитини залишено без розгляду.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2012 року, залишеним без зміни ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 року відповідач сплатив їй допомогу на дитину, як одинокій матері, проте не сплатив нараховану компенсацію втрати частини доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо невиплати нарахованої компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати; стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», а також моральну шкоду у розмірі трьох мінімальних заробітних плат у сумі 6400, 0 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просиві відмовити у задоволенні позовних вимог. суду пояснив, що компенсація втрати частини доходів не була сплачена позивачу через відсутність механізму її нарахування. Вважає, що дії відповідача щодо невиплати втрати частини доходів позивачу не є неправомірними.

Представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав заперечення на заявлений позов.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 02 лютого 2004 р. вона народила доньку, ОСОБА_4.

Позивач є одинокою матірю, запис про батька дитини був здійснений органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою позивача. За отриманням державної допомоги на дитину, як матері-одиначки позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради.

З підстав, передбачених ст. 18-1 Закону України від 21.11.1992 р. "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (далі Закон № 2811), Управлінням праці та соціального захисту населення АНД районної у місті Дніпропетровську ради (далі - УПСЗН) позивачеві було встановлено статус одинокої матері та у відповідності до вимог ст. ст. 18-2, 18-3 розпочато виплату допомоги у розмірах, встановлених законодавством та з 2006 року по 2009 рік позивачу виплачувалася державна допомога на дитину, як одинокій матері, проте у червні 2009 р. на підставі протесту прокурора Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 12.06.2009 р. Управлінням праці та соціального захисту населення АНД районної у м. Дніпропетровську ради було припинено нарахування та виплату ОСОБА_3, як одинокій матері, на дитину ОСОБА_3 ОСОБА_5.

Підставою для невиплати відповідачем державної допомоги на дитину стало рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.01.2006 року, згідно із яким ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано батьком ОСОБА_3 ОСОБА_5.

З моменту призначення допомоги позивачу та до внесення змін до Закону № 2811 Законом від 16.11.2011 р., розділ закону Державна допомога одиноким матерям не містив в собі приписів щодо підстав припинення або призупинення здійснення призначених раніше виплат призначеної допомоги одиноким матеріям, в тому числі й на момент прийняття рішення відповідачем 2, щодо припинення виплати допомоги. Лише частиною 4 ст. 18-1 Закону №2811 в редакції до 16.11.2011 р. була передбачена підстава, за наявності якої одинокій матері не призначається допомога. Такий припис полягав в тому, що жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. При реєстрації цією жінкою шлюбу з особою, від якої вона має дітей, допомога на дітей, народжених від цієї особи, не призначається.

Отже, враховуючи зазначені приписи Закону, які діяли в тому числі у період дії рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2006 р., тобто з 19.01.2006 р. по 26.04.2011 р., єдиною підставою для припинення виплати позивачеві могла бути обставина реєстрація шлюбу позивача з особою, від якої вона має дітей, або належного встановлення факту, що позивач на момент призначення їй допомоги, як одинокій матері, проживала з батьком своєї дитини без реєстрації шлюбу. Однак, такі факти не мали місце у дійсності, а отже й підстав для скасування позивачу статусу одинокої матері та припинення виплат не було. Факт встановлення батьківства за рішенням суду за приписами Закону №2811 не є підставою для припинення виплат або зміни статусу одинокої матері та права на допомогу, оскільки для втрати такого права необхідна реєстрація шлюбу з батьком або встановлення факту спільного проживання з батьком дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно із приписом ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Зазначені приписи СК України свідчать про те, що для внесення змін до Книги реєстрації народжень щодо батька ОСОБА_5 ОСОБА_3 необхідна спільна заява батьків, тобто матері та батька ОСОБА_5, або рішення суду, що зобовязує орган реєстрації здійснити відповідний запис у Книгу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 ОСОБА_5. Однак такого рішення суду, що зобовязує внести відповідні зміни до Книги реєстрації цивільного стану ОСОБА_3 ОСОБА_5 стосовно визначення її тата, не було, та батько ОСОБА_3 ОСОБА_5 заяви про визнання його батьком не подавав, а отже не було підстав для внесення будь-яких змін до Книги реєстрації цивільного стану щодо народження ОСОБА_3 ОСОБА_5, та такий запис не був вчинений та відсутній й на цей час.

Зазначене свідчить про безпідставність та неправомірність вимогам Закону №2811 та ч. 2 ст. 19 Конституції України дій відповідача щодо припинення виплат матеріальної допомоги позивачу, як одинокій матері, на утримання ОСОБА_3 ОСОБА_5.

За поновленням порушеного відповідачем права на отримання матеріальної допомоги, як одинокій матері, позивач звернулася з відповідним позовом до суду. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2012 року, залишеним без зміни ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 року відповідач сплатив позивачу допомогу на дитину, як одинокій матері, проте не сплатив нараховану компенсацію втрати частини доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

В подальшому постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду були скасовані Вищим Адміністративним судом України, проте рішення суду в частині виплати державної допомоги на дитину виконане.

На даний час відповідачем не сплачена позивачу компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до ст.1 Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, підприємства, установи і організації усіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи).

Статтею 2 цього Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати ( далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно ст. 7 Закону, відмова власника або уповноваженого ним органу ( особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Так, як підставою для прийняття рішення про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради щодо припинення з 30.06.2009 р. нарахування та виплати ОСОБА_3 державної допомоги, як одинокій матері, на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 стала постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2012 року про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради здійснити нарахування ОСОБА_3 державної допомоги, як одинокій матері, на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з підстав та у розмірі передбачених ст. 18-1, 18-2, 18-3 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми за період з 01.07.2009 р. по 01.02.2010 р., суд вважає правомірними дії відповідача в частині виплати державної допомоги на дитину. Оскільки виплата нарахованої відповідачем допомоги з урахуванням компенсації втрати частини доходів по час фактичної виплати, з підстав передбачених Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати проведена не була, суд вважає неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, то солід виходити з того, що припинення нарахування виплати соціальної допомоги позбавило позивача суттєвого для неї на той час допомоги на утримання своєї дитини, тим більше, що дитина на той час потребувала операції, яку можна було зробити, отримавши у тому числі недоплачені УПЗСН кошти. Така обставина змусила позивача страждати через свою нездатність допомогти дитині, яка потребувала медичної допомоги. Окрім того, враховуючи, що згідно із листом УПЗСН від 03.08.2009 р. останнє повідомило про припинення нарахування та виплати позивачу допомоги з лютого 2006 р., позивачка розуміла, що відповідно до ст. 22 Закону № 2811 таке рішення УПЗСН призведе до стягнення з неї зайво сплаченої допомоги, починаючи з лютого 2006 року, а це в сою чергу призведе до позбавлення її та її дитину останніх засобів до існування. Зазначені страхи, викликані неправомірними діями відповідачів у цій справі, заподіяли позивачу суттєві моральні страждання.

Приписами статті 1173 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Особливістю відшкодування такої шкоди є те, що перелічені вище суб'єкти несуть відповідальність за шкоду, що завдана неправомірними діями зазначених органів та їх посадових і службових осіб. Неправомірними визнаються дії службової особи, що порушують порядок та умови і здійснення нею державно-владних функцій або виходять за межі наданих їй повноважень. Незаконними рішеннями в розумінні цієї норми цивільного законодавства є рішення, які прямо заборонені в законі, та ті, що вчинені без відповідних повноважень, з їх перевищенням чи зловживання ними.

Враховуючи приписи норм чинного законодавства, щодо відшкодування моральної шкоди субєктами владних повноважень, шкода заподіяна відповідачем, має бути відшкодована за рахунок держаного та/або місцевого бюджету.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду, яка заподіяна позивачеві у звязку із зміною її способу життя та моральних стражданнях у розмірі 1378, 0 грн.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11-12, 17, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Дніпропетровська місцева прокуратура №1 , про визнання дії неправомірними, про визнання дії неправомірними, зобовязання провести нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів , стягнення моральної шкоди задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію частини доходів державної допомоги , як одинокій матері на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.07.2009 року по 01.02.2010 року згідно нарахованої та виплаченої у 2013 році державної допомоги , як одинокій матері на дитину у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради на користь ОСОБА_3 компенсацію частини доходів державної допомоги , як одинокій матері на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.07.2009 року по 01.02.2010 року згідно нарахованої та виплаченої у 2013 році державної допомоги , як одинокій матері на дитину у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»,

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1378, 0 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г. Скрипник