Справа № 813/7830/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Київ К/800/32725/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів ' Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача),

Стародуба О.П.

Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Львівського обласного центру зайнятості про стягнення грошової допомоги,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання дій незаконними та зобов'язання відповідача виплатити їй грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року позов задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року та залишено позов без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС), оскільки відсутні клопотання всіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду, апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що позивач пропустила строк звернення до суду, встановлений статтею 99 КАС України без поважних причин.

В силу частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судами встановлено, що згідно наказу від 26 вересня 2011 року №247 ОСОБА_4 звільнена із займаної посади у зв'язку з скороченням штатів на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

1 листопада 2011 року позивач звернулась до Львівського обласного центру зайнятості з заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», у виплаті якої відповідач 2 листопада 2011 року відмовив.

В подальшому 3 листопада 2014 року позивач повторно звернулась до відповідача з заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», проте, 5 листопада 2014 року відповідачем повторно відмовлено у задоволенні заяви.

Таким чином про порушення прав позивачу стало відомо з листа відповідача від 2 листопада 2011 року №17-3671/0-11.

Однак, до суду з даним позовом ОСОБА_4 звернулась 17 листопада 2014 року, тобто поза межами встановленого законом шестимісячного строку.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що за законом, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Вказані позивачем обставини не є такими, які об'єктивно перешкоджали позивачу звернутись до суду в межах встановленого законом строку звернення до суду.

Належних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позивач не надала і таких не встановлено судом.

Враховуючи викладене, висновки суду апеляційної інстанції щодо залишення позову без розгляду ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

О.П. Стародуб

І.В. Штульман