Справа № 820/6000/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"23" березня 2017 р. № 820/6000/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Кікоян Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, третя особа- Уповноважений Верховної Ради України з прав людини
про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати дії Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області щодо відмови у наданні доступу до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 11.10.2016 незаконними.

2. Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 11.10.2016, а саме: зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області надати ОСОБА_1 або його представнику завірену належним чином копію наказу Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 27.11.2015 №137.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 18, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 6380,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області із інформаційним запитом від 11.10.2016 року про надання публічної інформації.

В інформаційному запиті позивач просив надати публічну інформацію у вигляді завіреної належним чином копії наказу Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області від 27.11.2015 року № 137.

Листом № 12-20/796-7580 від 18.10.2016 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області у задоволенні вище вказаного інформаційного запиту було відмовлено, посилаючись на те, що наказ Головного управління від 27.11.2015 року № 137 виданий для службового користування і не є публічною інформацією згідно статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Позивач вважає, що дії відповідача, які виразились у відмові надання завіреного належним чином запитуваного наказу є противоправними, а саме такими, що порушують положення преамбули Закону України "Про доступ до публічної інформації" та законне право позивача на доступ до відкритої інформації передбаченої ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що на адресу позивача був направлений лист про проект Угоди про примирення з пропозицією ознайомитись з наказом Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 27.11.2015 року № 137 у відповідача, який був отриманий позивачем.

Додатково відповідач зазначив, що позивач у своєму запиті від 11.10.2016 року вимагав надати йому належним чином засвідченої копії наказу, хоча відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" від розпорядника не вимагається завіряти копії документів.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився хоча був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, що 11.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області із запитом на отримання публічної інформації.

У вказаному запиті позивач просив надати йому завірену належним чином копію наказу Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 27.11.2015 № 134.

Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 18.10.2016 року у задоволенні запиту позивачу відмовлено.

Згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області запитуваний наказ Головного управління від 27.11.2015 року № 137 виданий для службового користування і не є публічною інформацією згідно статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вважаючи, що відповідачем порушені його права у сфері доступу до публічної інформації.

Дослідивши обставини щодо виниклих між сторонами правовідносин та надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. При цьому суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VІ від 13.01.2011 року (далі- Закон).

Законом визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес.

Так, згідно ст. 1 зазначеного вище Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст.5 Закону доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 Закону під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень, розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 13 Закону розпорядниками інформації визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; - особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами (ч.3 статті 13 вказаного Закону).

Судом встановлено, що відповідач листом від 20.03.2017 року за вихідним № 12-20/292-1974 направив позивачу копію запитуваного наказу від 27.11.2015 № 137.

Крім того, відповідачем на адресу позивачу був направлений проект Угоди про примирення з пропозицією ознайомитись з наказом Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 27.11.2015 року № 135 у зручний час у відповідача. Даний лист був отриманий позивачем 22.02.2017 року.

Під час судового розгляду позивач не заперечував факт отримання копії наказу від 27.11.2015 року № 137, направлений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області після подання позовної заяви ОСОБА_1 до суду.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що на час розгляду справи обставини які передували зверненню вичерпались, зазначений факт представником позивача в судовому засіданні не заперечувався,а отже суд приходить до висновку, що в частині зобов'язання відповідача надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 11.10.2016, а саме: зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області надати ОСОБА_1 або його представнику завірену належним чином копію наказу Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 27.11.2015 №137 позов не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог, а саме: визнання дій Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області щодо відмови у наданні доступу до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 11.10.2016 незаконними то в цій частині позов не підялгає задовленню, оскільки позивачем вже отримано копію наказу Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 27.11.2015 №137, по-друге: позивачем вимагалась завірена копія вище зазначеного наказу, суд зазначає, що положення закону № 2939-VI не вимагає від розпорядника завіряти копії документів та надавати саме завірені копії документів.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат за надання правової допомоги суд зазначає.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З огляду на наведене вище, неможливо зробити висновок про обсяги наданих юридичних послуг та їх співрозмірності витраченим коштам, крім того вони не містять достатніх критеріїв для визначення обсягу наданих послуг.

Під час перевірки матеріалів справи з`ясовано, що договір на надання правової допомоги від 15.07.2016 року, не містить посилань та той факт, що необхідність його підписання була зумовлена саме обставинами даного адміністративного позову, оскільки перелік обов`язків виконавця за правочином вчиненим між позивачем і його представником передбачає широкий обсяг надання різного роду юридичних послуг.

Отже суд вирішив, що належних доказів на підтвердження понесення саме позивачем витрат на правову допомогу щодо розгляду даної справи матеріали справи не містять, тому вони не можуть бути стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач при розгляді запиту ОСОБА_1 від 11.10.2016 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Право позивача на отримання публічної інформації відповідачем не порушено, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, третя особа- Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії -відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.