Справа № 804/9107/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 р. Справа № 804/9107/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріСкупейко І.М.
представника позивача представника відповідача Грищенко І. В. Головка С. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом дочірнього підприємства «Таксі-Сервіс» товариства з додатковою відповідальністю «Автопромінь» до Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, -
19.12.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось дочірнє підприємство «Таксі-Сервіс» товариства з додатковою відповідальністю «Автопромінь» (далі - ДП «Таксі-Сервіс» ТДВ «Автопромінь») з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
В обґрунтування свого позову ДП «Таксі-Сервіс» ТДВ «Автопромінь» зазначило, що за результатами проведеної перевірки відповідачем були зроблені протиправні висновки, викладені в акті, як і складені на їх підставі податкові повідомлення-рішення, рішення про сплату штрафних санкцій, вимога про сплату податкового боргу за певними видами податків і зборів. По-перше, позивач не погоджується із самим призначенням та проведенням перевірки щодо нього, бо така виходить за рамки законодавчих норм та є безпідставною. Тим більше, що раніше податковою інспекцією вже проводилась перевірка товариства з питань дотримання ним вимог податкового та іншого законодавства за період з 24.04.2014 року по 06.04.2015 року, про що свідчить акт перевірки від 03.06.2015 року № 458/04-66-22-02/25014919. А за нормами Податкового кодексу України, викладеними в пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, забороняється повторне проведення перевірок з тих питань, які вже були охоплені попередніми перевірками платників податків. По-друге, ряд висновків перевіряючих не відповідають існуючим фактам та діючому законодавству, у зв'язку із чим винесення спірних рішень та застосування штрафних санкцій є неправомірним. На думку позивача, ці факти свідчать про однобоке та необ'єктивне висвітлення інспекцією всіх обставин перевірки при складанні акту, а також про перекручування відповідачем фактичних обставин справи, неврахування норм, визначених Податковим кодексом України. Крім того, такі неточності були свідомо допущені відповідачем з метою формування в акті образа позивача як товариства з сумнівною репутацією та накладення на нього неправомірних штрафних санкцій, хоча він є сумлінним та добросовісним платником податків, виконує свої зобов'язання по сплаті обов'язкових платежів у повному обсязі, здійснює систематичну прибуткову діяльність та забезпечує робочими місцями своїх працівників.
Представник позивача у судовому засіданні пояснив обставини справи таким чином, як про це зазначено вище, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача під час судового засідання заперечував проти задоволення розглядуваного адміністративного позову, зазначивши, що висновки перевірки є правомірними, відповідають дійсності, ґрунтуються на підтверджених в ході перевірки даних, а також прийняті на його підставі спірні податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій відповідають вимогам чинного законодавства.
Також під час судового засідання представник відповідача надав суду копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тим самим повідомив про проведену реорганізацію та про те, що правонаступником Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є Державна податкова інспекція у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Представник позивача не заперечував проти заміни відповідача, тому з огляду на встановлені обставини справи, на підставі ст. 55 КАС України суд ухвалив рішення про заміну первинного відповідача на його правонаступника.
Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі з огляду на наступне.
Хід та результати проведеної перевірки були зафіксовані в акті від 02.11.2016 року № 1314/04-66-14/25014919, відповідно до якого перевіряючими були встановлені наступні порушення позивачем вимог чинного законодавства:
- п. 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 637 від 15.12.2004 року ДП «Таксі Сервіс» ТДВ «Автопромінь», у зв'язку з чим не оприбутковано готівку в сумі 541200,00 грн.;
- пп. 1.1 - 1.6 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим товариство не нарахувало, не утримало, не сплатило до бюджету військовий збір у сумі 1780,05 грн.;
Відтак, за відомостями з копій вищевказаних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, які наявні в матеріалах справи, вбачається:
Втім, не погодившись із висновками податкової інспекції та винесеними на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування штрафних санкцій та вимогою про сплату боргу, позивач оскаржує їх в судовому порядку.
Як було визначено вище, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Таксі Сервіс» ТДВ «Автопромінь» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року. Порядок проведення документальної позапланової виїзної перевірки визначений, зокрема ст.ст. 75, 78 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Так, згідно з пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Однак, за твердженнями позивача згідно з вимогами п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України, податковий орган не мав права проводити цю перевірку за період з 24.04.2014 року по 06.04.2015 року, бо раніше ним вже проводилась перевірка за цей період, що підтверджується актом перевірки від 03.06.2015 року № 458/04-66-22-02/25014919.
Крім того, з урахуванням факту проведення перевірки підприємства за період з 24.04.2014 року по 06.04.2015 року, позивач надав до перевірки згідно з актом від 02.11.2016 року відповідні документи фінансово-господарської діяльності підприємства саме за період з 01.01.2013 року по 23.03.2014 року та з 07.04.2015 року по 31.12.2015 року, тобто без врахування періоду, перевірка за який проводилась згідно з актом № 458/04-66-22-02/25014919 від 03.06.2015 року.
З огляду на встановлені обставини справи, суд зазначає, що перевіряючі при проведенні перевірки позивача згідно з актом від 02.11.2016 року № 1314/04-66-14/25014919 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, врахували факти, що їй передували, в тому числі і попередньо проведену перевірку підприємства за період з 24.04.2014 року по 06.04.2015 року за актом від 03.06.2015 року № 458/04-66-22-02/25014919, її результати, що відображено в акті перевірки від 02.11.2016 року.
Натомість під час судового розгляду справи суд встановив, що свої висновки за результатами проведеної перевірки, яка досліджується, та винесені на їх підставі оскаржувані рішення, податковий орган побудував не на всебічному безпосередньому дослідженні первинних документів, а на свідченнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що оформлені протоколами допитів свідків від 26.07.2016 року та від 07.07.2016 року відповідно.
В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV, первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Згідно з ст. 3 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 4 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності над формою, операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення кожної господарської операції.
Статтею 9 вищевказаного Закону встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Натомість податкова інспекція на підтвердження свідчень свідків не дослідила належним чином надані їй під час проведення перевірки первинні документи, зокрема ті, що стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Це призвело до прийняття протиправних рішень, з урахуванням свідчень колишніх працівників ДП «Таксі Сервіс» ТДВ «Автопромінь» ОСОБА_5 та ОСОБА_6
У своєму акті перевірки від 02.11.2016 року відповідач посилається на свідчення свідків та зокрема зазначає, що згідно з відомостями цих протоколів, за поясненнями ОСОБА_5 він працював без належного оформлення трудових відносин з ДП «Таксі Сервіс» ТДВ «Автопромінь» з січня 2011 року та був офіційно оформлений лише з 25.07.2014 року згідно з наказом (розпорядженням) № 47/1 к від 25.07.2014 року, а ОСОБА_6 був прийнятий на роботу до ДП «Таксі Сервіс» ТДВ «Автопромінь» відповідно до наказу (розпорядження) № 62 к від 02.06.2015 року, а звільнений наказом (розпорядженням) № 134 від 29.09.2015 року.
Крім того, по суті виявлених порушень, закріплених в акті перевірки, слід зазначити, що за поясненнями позивача, вони не відповідають дійсності. На підтвердження своєї правової позиції підприємство пояснює суду свої обґрунтування з посиланнями на акт перевірки та надані перевіряючим первинні документи.
Приймаючи рішення по справі, суд враховує, що допити свідків, які повідомили, що вони працювали на підприємстві позивача без належного оформлення деяких час та передавали виручку через невідому особу до каси підприємства, вказуючи при цьому досить приблизні суми виручки за робочий день, не можуть бути без належного документального підтвердження підставами для нарахування позивачу будь-яких зобов'язань, передбачених законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд, згідно з ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2017 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 22 лютого 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник