Справа № 200/16381/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/640/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпропетровську про визнання незаконною бездіяльності та спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпропетровську про визнання незаконною бездіяльності та спонукання до вчинення дій.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

Позивачі проживали в Кіровському районі м. Дніпропетровська та отримували пенсію за віком. Надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в звязку з чим виплату пенсії їм було припинено з 01.06.2013 року. Виплата пенсії була припинена незаконно, що встановлено Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009. Позивачі через свого представника звернулись 31.08.2016 року до відповідача з заявами про перерахунок та поновлення виплати пенсії, включаючи надбавку дітям війни, починаючи з моменту припинення виплати з 01.06.2013 року. Листом від 02.09.2016 року відповідач повідомив, що підстави для поновлення виплати пенсії відсутні. Позивачі вважають бездіяльність відповідача щодо поновлення виплати пенсії протиправним і таким, що порушує їхні конституційні права. Зазначають також, що пропустили строк, встановлений ст.. 99 КАС України для подачі позову, з поважних причин, оскільки проживають за кордоном, мають технічні складності з оформленням позову, а також в звязку з похилим віком, поганим станом здоровя і тяжким матеріальним станом, оскільки пенсія за віком їм не виплачується.

Позивачі просять суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо поновлення виплати пенсії за віком, починаючи з 01.06.2013 року. Зобовязати відповідача поновити позивачам виплату пенсії за віком включаючи надбавку дітям війни, з проведенням всіх перерахунків та індексації пенсії, відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, у розмірі, визначеному законодавством на момент проведення перерахунку і поновлення виплати пенсії як непрацюючим особам, з урахуванням матеріалів пенсійної справи, з виплатою компенсації втрати частини доходу в звязку з несвоєчасною виплатою пенсії та підвищення до пенсії як дитині війни, за період з 01.06.2013 року на день фактичної виплати, та виплачувати в подальшому, з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, на банківський рахунок, починаючи з 01.06.2013 року. Згідно п.1 ч.2 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду в повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення всієї суми боргу, починаючи з 01.06.2013 року. Згідно ч.1 ст. 256 КАС України покласти обовязки по забезпеченню виконання рішення на начальника Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпропетровську. Згідно з п.4 ч.1 ст.163 КАС України зобовязати відповідача у місячний термін надати суду звіт про виконання судового рішення.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явились, представник позивачів просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутність, надав суду письмові заперечення на позов.

Заперечення обґрунтовані тим, що згідно п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником (опікуном чи піклувальником) до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном. Зазначає також, що відповідач припинив виплату пенсії позивачам на підставі їх особистої заяви. Відповідно до чинного законодавства, днем звернення за поновленням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Зазначає також, що позивачами пропущено шестимісячний строк для звернення до суду. З урахуванням зазначеного, просить у позові відмовити.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 31 серпня 2016 року представник позивачів за довіреністю ОСОБА_3 звернулася до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпропетровську із заявою про поновлення виплати пенсії за віком, до заяви було подано наступні документи: копію паспорта позивачів для виїзду за кордон, копію картки платника податків позивачів, копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про одруження, копія пенсійних посвідчень, копію довіреності на імя представника позивачів.

Відповідач листом від 02.09.2016 року № М56-16 повідомив представника позивачів, про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії за віком.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до ст.51 зазначеного Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Дійсно, між Україною та державною Ізраїль на час розгляду справи відсутні договірні відносини щодо врегулювання питання про пенсійне забезпечення.

Однак, положення пункту 2 частини першої статті 49 та речення 2 ст.51 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009, яким встановлено, що держава поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державною міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення і всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» гарантується право на отримання пенсії у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон.

Тобто, зазначене право мають громадяни України, які постійно проживають за кордоном.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Окремою нормою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено, ким саме подається заява про поновлення виплати пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Зазначений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій було затверджено відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, Порядок є підзаконним нормативно-правовим актом та має нижчу юридичну силу, ніж норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верхового Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 27.01.2016 у справі №213/281/15-а послався на рішенням Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-1У. Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Так, судова практика підтверджує можливість подання заяви про поновлення виплати пенсії через представника за довіреністю.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами та враховуючи судову практику, суд приходить до висновку, що при подачі заяви про поновлення виплати пенсії застосуванню підлягає ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, який істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

В матеріалах справи міститься належним чином оформлена та засвідчена ксерокопія довіреності від 02 серпня 2016 року, якою позивачі уповноважують ОСОБА_3 представляти їх інтереси у тому числі в управліннях Пенсійного фонду України. Для чого представнику надається право подавати від їхнього імені всякого роду заяви, в тому числі письмові, необхідні для призначення, поновлення виплати пенсії, всі без винятку документи, необхідні для оформлення пенсійних справ, отримувати документи тощо.

Отже, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, в тому числі і на підставі заяви їх представника.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивачі в якості причин пропуску строку, встановленого для звернення до суду, зазначили проживання в іншій країні, похилий вік, поганий стан здоровя та скрутний матеріальний стан в звязку з невиплатою пенсії, а також труднощі, повязані з оформленням позову. Суд вважає названі причини поважними та такими, що дають підстави для поновлення строку для подачі позову.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Отже, суд приходить до висновку про визнання протиправними бездіяльності відповідача, яка виразилась у непоновленні виплати пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2

Стосовно вимоги позивачів допустити негайне виконання постанови суду в повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення всієї суми боргу, починаючи з 01.06.2013 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. В звязку з чим суд вважає можливим задовольнити вказану вимогу частково та допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення пенсії кожному з позивачів за один місяць.

Стосовно вимоги позивачів покласти обовязки по забезпеченню виконання рішення на начальника Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпропетровську, а також зобовязати відповідача у місячний термін надати суду звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Слід зазначити, що судовий контроль за виконанням судових рішень у адміністративних справах, зокрема подання звіту про виконання судового рішення здійснюється у порядок та у спосіб встановлений згідно зі ст. 267 КАС України та не може бути обраний позивачем, як спосіб захисту порушеного права.

Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обовязків відповідно до судового рішення та можливості субєкта владних повноважень їх виконати.

Позивачами не надано суду будь-яких доказів щодо труднощів, які можуть виникнути при виконанні рішення суду, або наміру відповідача не виконувати рішення суду.

Згідно ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Оскільки позивачами в позовній заяві не обґрунтовано необхідності покладення обовязку по забезпеченню виконання рішення саме на начальника зазначеного субєкта владних повноважень, та зважаючи на те, що відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, суд не вбачає за доцільне задовольняти вказану вимогу.

Крім того, контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах також здійснюється через розгляд адміністративними судами адміністративних позовів стосовно рішень дій чи бездіяльності державної виконавчої служби за правилами ст. 181 КАС України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог у цій частині не має.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 69-71, 86, 94, 99, 158-163, 255 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2 строк звернення до суду з адміністративним позовом Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпропетровську про визнання незаконною бездіяльності та спонукання до вчинення дій.

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпропетровську про визнання незаконною бездіяльності та спонукання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпропетровську щодо поновлення виплати пенсії за віком, починаючи з 01.06.2013 року.

Зобовязати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2 виплату пенсії за віком включаючи надбавку дітям війни, з проведенням всіх перерахунків та індексації пенсії, відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, у розмірі, визначеному законодавством на момент проведення перерахунку і поновлення виплати пенсії як непрацюючим особам, з урахуванням матеріалів пенсійної справи, з виплатою компенсації втрати частини доходу в звязку з несвоєчасною виплатою пенсії та підвищення до пенсії як дитині війни, за період з 01.06.2013 року на день фактичної виплати, та виплачувати в подальшому, з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, на банківський рахунок, починаючи з 01.06.2013 року.

Згідно п.1 ч.2 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду в у межах суми стягнення пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2 за один місяць.

Згідно з ч. 1 ст. 267 КАС України зобовязати відповідача у місячний термін надати суду звіт про виконання судового рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску