Справа № 803/1797/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Справа № 876/1937/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енко» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року в адміністративній справі № 803/1797/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Енко» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Енко» (далі ПАТ «Енко», Товариство) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ) за №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 09 вересня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що камеральна перевірка проведена протиправно; при застосуванні штрафних санкцій за період 2015 року неправомірно не враховано приписи пункту 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України (далі ПК України) в чинній на той час редакції; також при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не взято до уваги, що своєчасна реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі була також спричинена перебоями в роботі серверу ДФС, що унеможливлювало своєчасну реєстрацію податкових накладних.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило ПАТ «Енко», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано загалом тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, 16 серпня 2016 року Луцька ОДПІ провела камеральну перевірку термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість (далі ПДВ), та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ПАТ «Енко», за результатами якої склала акт за № 3731/12.1/13367676 від того ж числа.

Перевіркою встановлено, що в порушення приписів пункту 201.10 статті 201 ПК України Товариство не забезпечило своєчасну реєстрацію 136 податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі акта перевірки та відповідно до встановлених порушень 09 вересня 2016 року Луцька ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення:

1) № НОМЕР_1, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 725 985,62 грн застосовано штраф у розмірі 10 % в сумі 72 598,64 грн;

2) № НОМЕР_2, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 83 798,59 грн застосовано штраф у розмірі 10 % в сумі 16 759,71 грн;

3) № НОМЕР_6, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 6113,78 грн застосовано штраф у розмірі 40 % в сумі 2445,52 грн;

4) № НОМЕР_3, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 118 281,61 грн застосовано штраф у розмірі 20 % в сумі 23 656,32 грн;

5) № НОМЕР_5, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 45 260,44 грн застосовано штраф у розмірі 30 % в сумі 13 578,13 грн;

6) № НОМЕР_4, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 946 887,70 грн застосовано штраф у розмірі 10 % в сумі 94 688,81 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Головного управління ДФС у Волинській області від 10.10.2016 року № 5204/10/03-20-03-06 податкове повідомлення-рішення від 09.09.2016 року № НОМЕР_1 скасовано частково в сумі 8,17 грн, в частині 72 590,47 грн залишено без змін; податкове повідомлення-рішення від 09.09.2016 року № НОМЕР_4 скасовано частково в сумі 23,57 грн, в частині 94 665,24 грн залишено без змін; інші податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що податковий орган правомірно провів камеральну перевірку Товариства з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також правомірно застосував штрафні санкції за затримку реєстрації податкових накладних, оскільки під час розгляду справи вказані порушення знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктами 201.1 та 201.7 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обовязку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю - платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення на платників податку, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податковій накладній/розрахунку коригування (пункт 120-1.2 статті 120-1 ПК України).

Як видно із матеріалів справи, Товариство здійснило реєстрацію 136 податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням встановленого пунктом 201.10 статті 201 ПК України пятнадцятиденного терміну їх реєстрації, що підтверджується актом перевірки.

З огляду на зазначене, застосування щодо Товариства штрафних санкцій у звязку з цим відповідно до приписів статті 120-1 ПК України є правомірним.

Щодо покликань апелянта на порушення порядку проведення перевірки, пропущення строків щодо проведення такої перевірки та обмеження проведення перевірки Товариства за 2015 та 2016 рік, як такого, обсяг доходу якого за 2015 рік не перевищує 20 мільйонів гривень, колегія суддів зазначає наступне.

Право податкового органу проводити камеральні перевірки визначено пунктом 75.1 статті 75 ПК України.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до підпункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обовязкова.

Строки давності проведення перевірок та застосування штрафних санкцій у звязку з виявленими порушеннями урегульовані статтею 102 ПК України, повідно до пункту 102.1 якої контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобовязань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобовязань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Із зазначених положень ПК України видно, що податковий орган мав право проводити камеральні перевірки щодо перевірки термінів реєстрації податкових накладних; такі перевірки проводяться у строки, визначені статтею 102 ПК України.

Разом з тим, положення пункту 200.10 статті 200 ПК України, на які покликається апелянт і відповідно до яких протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних, стосуються питань перевірки сум податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків і на спірні правовідносини не поширюються.

Також колегія суддів вважає, що на спірні правовідносини не поширюються положення пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, відповідно до яких у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, з огляду на положення пункту 76.1 статті 76 ПК України, що камеральна перевірка проводиться без будь якого рішення, що виключає застосування вищезазначених положень про надання дозволу, заявок, рішень суду тощо.

З приводу покликань апелянта на те, що застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 120-1 ПК України, до 01.01.2016 року мало б відбуватися із обовязковим застосуванням пункту 120-1.3 цієї статті, а тому є помилковим висновок суду першої інстанції про можливість застосування положень ПК України в редакції 2016 року на правовідносини, що склались у 2015 році, колегія суддів зазначає таке.

Пункт 120-1.3 статті 120-1 ПК України (в редакції, яка діяла з 29.07.2015 року по 31.12.2015 року) передбачав, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 909-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році (який набрав чинності з 01 січня 2016 року) були внесені зміни до статті 120-1 ПК України, якими пункт 120-1.3 було виключено.

Разом з тим, порушення термінів реєстрації податкових накладних та відповідальність за таке порушення у виді штрафу були закріплені в ПК України як до 01 січня 2016 року, так і після цієї дати.

Тобто, факт відсутності порядку застосування штрафних санкцій, затвердженого центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування і реалізує державну податкову та митну політику, про що зазначено в пункті 120-1.3 статті 120-1 ПК України (що був виключений з 01.01.2016 року) не звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем у вересні 2016 року у межах визначених законодавством строків, колегія вважає, що відповідач з 01 січня 2016 року має право притягувати платників податків до відповідальності на підставі статті 120-1 ПК України за порушення термінів реєстрації податкових накладних, складених у 2015 році, без урахування застережень, які були передбачені пунктом 120-1.3 статті 120-1 ПК України.

Що стосується покликань апелянта на поважність причин несвоєчасної реєстрації податкових накладних, як-от перебої в роботі сервера тощо, колегія суддів відхиляє їх, як такі, що не підтверджені жодними доказами.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енко» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року в адміністративній справі № 803/1797/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді Л.Я.Гудим

ОСОБА_1

Ухвала в повному обсязі складена 03 квітня 2017 року.