Справа № 803/716/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 р. Справа № 876/1548/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Іщук Л. П, ОСОБА_1;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2016 року в справі за позовом державного підприємства «Колківське лісове господарство» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2016 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву державного підприємства «Колківське лісове господарство» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.03.2016 № НОМЕР_1 в частині грошового зобов'язання в сумі 165346,02 грн., від 17.03.2016 № НОМЕР_2 в частині грошового зобов'язання в сумі 347947,50 грн., від 18.03.2016 № НОМЕР_3 в частині грошового зобов'язання в сумі 241630,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки про нереальність господарських операцій з компанією-нерезидентом «Zortex Business LLP» (Великобританія) стосовно надання послуг є помилковими, оскільки сторони в повному обсязі виконали свої зобов'язання згідно контракту, що підтверджується відповідними первинними документами. Також вказано, що у позивача не було жодних підстав вважати, що Компанія «Zortex Business LLP» може бути ліквідована, оскільки оплата за поставлену продукцію була проведена вчасно, від банківських установ не надходило інформації про ліквідацію контрагента, на митниці жодних зауважень при замитненні товару не було.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області: від 17 березня 2016 року № НОМЕР_1 - повністю; від 18 березня 2016 року № НОМЕР_3 - в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань)» на суму основного платежу в розмірі 193304 (сто дев'яносто три тисячі триста чотири) гривні та штрафних санкцій в розмірі 48326 (сорок вісім тисяч триста двадцять шість) гривень; від 17 березня 2016 року № НОМЕР_2 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» на суму основного платежу в розмірі 231965 (двісті тридцять одна тисяча дев'ятсот шістдесят п'ять) гривень та штрафних санкцій в розмірі 115982 (сто п'ятнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) гривні 50 копійок.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Головним управлінням ДФС у Волинській області подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що ДФС України отримано лист від Міністерства закордонних справ України про те, що фірму контрагента позивача ліквідовано 15.07.2014 державним реєстратором Великобританії як недіючу. Оскільки компанію «Zortex Business LLP» виключено з реєстру компаній шляхом розпуску 15.07.2014, митні декларації про поставку їй товарно-матеріальних цінностей після вказаної дати містять недостовірні відомості, а отримані кошти від іншої компанії в цей період вважаються безповоротною фінансовою допомогою, відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для їх скасування немає.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що в період з 01.02.2016 по 26.02.2016 працівниками ГУ ДФС у Волинській області згідно з підпунктом 77.1 статті 77 ПК України на підставі направлень №000072, №000073, №000074, №000075, № 000076, №000077 від 29.01.2016, виданих ГУ ДФС у Волинській області та відповідно до план-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена планова виїзна перевірка державного підприємства «Колківське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт №67/22-1/00991597 від 04.03.2016, яким зафіксовано порушення ДП «Колківське ЛГ» вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні господарських операцій із компанією «Zortex Business LLP», зокрема: 1) підпунктів 14.1.27, 14.1.36, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 4, пункту 135.1, 135.2, 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 311 428 грн., в т.ч за 2012 рік сумі 70 919 грн., за 2013 рік в сумі 4 430 грн., 2014 рік - 236 079 грн.; 2) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198 статті 198, пункту 201.1 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 58 573 грн., в тому числі за червень 2012 року - 44082 грн.. липень 2012 - 1833 грн., травень 2013 року - 6637 грн., червень 2013 року - 87 грн., грудень 2013 року - 131 грн., лютий 2014 року - 1504 грн., грудень 2014 року - 3067 грн.; 3) пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, в результаті чого встановлено заниження відрахування частини чистого прибутку на загальну суму 338 651 грн., в т. ч. за 2012 рік - 54 572 грн., за 2013 рік - 10 847 грн., 2014 рік - 273 232 грн.; 4) підпунктів 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 ПК України, в результаті чого нараховано пеню у розмірі 2693,31 грн., в тому числі за 2012 рік - 1399,82 грн.; 5) підпунктів 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, пункту 126.1 статті 126, пункту 127.1 статті 127 ПК України в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 461578.09 грн., в тому числі 249 843,54 грн. за 2012 рік; 6) пункту 119.2 статті 119 ПК України в частині подання не у повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за II кв. 2013 року, IV квартал 2013 року, І квартал 2014 року, II квартал 2014 року, III квартал 2014 року, IV квартал 2014 року; 7) підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України, а саме торгівля за готівкові кошти без придбання торгового патенту; 8) статті 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями.

На підставі акту перевірки №67/22-1/00991597 від 04.03.2016 ГУ ДФС у Волинській області 17.03.2016 були прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньо - економічної діяльності, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства» в розмірі 165346,02 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток підприємств і організацій» в розмірі 360763,50 грн., з яких 240509 грн. - за податковими зобов'язаннями, 120254,20 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, та № від 18.03.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань)» в розмірі 355098,75 грн., з яких 284079 грн. - за податковими зобов'язаннями та 71019,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 137.10 статті 137 цього ж Кодексу, суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Згідно із пунктом 138.2 статті 138 цього ж Кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи із наведених норм закону, до складу валових витрат платника податку належать витрати, які: 1) підтверджені первинними документами; 2) пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг (і охороною праці, тому право на зменшення об'єкта оподаткування податку на прибуток на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Встановлено, що 27.01.2014 між ДП «Колківське лісове господарство» (продавець) та фірмою «Zortex Business LLP», Великобританія (покупець) укладено контракт №5КЛ з наступними доповненнями №1 від 27.01.2014, №2 від 28.02.2014, №3 від 01.04.2014, №4 від 08.04.2014, №5 від 08.04.2014, №6 від 02.06.2014, №7 від 04.07.2014, №8 від 15.07.2014, №9 від 15.08.2014, №10 від 02.10.2014, №11 від 07.11.2014 (а. с. 66-73).

Згідно з умовами даного контракту Продавець продає, а Покупець купує (відповідно до Правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року) пиловник сосновий (товар) в кількості 1000 м куб. Платіж за поставлену партію товару (100% передоплата) здійснюється в доларах США шляхом банківського перерахунку на валютний рахунок Продавця. Всі витрати і збори щодо здійснення перерахунку валюти, пов'язані з виконанням даного контракту на території покупця оплачуються Покупцем, на території продавця - Продавцем. Поставка товару здійснюється залізничним транспортом у напіввагонах. Відвантаження товару здійснюється продавцем на умовах СРТ-Одеса за відповідними реквізитами. Термін поставки - з 27.01.2014 по 31.12.2014. Відправка в порт здійснюється продавцем окремими вагонами або окремими партіями відповідних сортів, діаметрів і довжин з чітким маркуванням. Термін дії контракту - до 31.12.2014.

Приписами статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про міжнародне приватне право», цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи.

Згідно із частинами першою, другою статті 25 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.

Відповідно до підпункту 14.1.122 пункту 14.1 статті 14 ПК України нерезиденти - це іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України.

Пунктом 103.4 статті 103 ПК України визначено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до статті 4 Конвенції між Урядом України та Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна від 10.02.1993 року для цілей цієї конвенції термін «резидент однієї Договірної Держави» означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або будь-якого аналогічного критерію; цей термін, разом з тим, не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи або приріст вартості майна з джерел у цій Державі.

Підпунктом (і) пункту 1 статті З цієї ж Конвенції визначено, що термін «компетентний орган» означає, у відношенні Сполученого Королівства, Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника, і, у відношенні України, Міністерство фінансів України або його повноважного представника.

Згідно із пунктом 103.5 статті 103 ПК України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 7 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі державної реєстрації юридичної особи, засновником (засновниками) якої є іноземна юридична особа, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ про підтвердження реєстрації іноземної особи в країні її місцезнаходження, зокрема витяг із торговельного, банківського або судового реєстру, який відповідає вимогам частини шостої статті 8 цього Закону.

Пунктом шостим статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документ про підтвердження реєстрації іноземної юридичної особи в країні її місцезнаходження повинен бути легалізований у встановленому порядку.

Встановлено, що обставиною, на яку посилався контролюючий орган при прийнятті оскаржуваних повідомлень-рішень є ліквідація компанії «Zortex Business LLP» з 15.07.2014. Доказом цього, вважає лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 № 630/17-200-490 «Щодо перевірки компанії «Zortex Business LLP», у якому вказано, що зазначену компанію ліквідовано 15.07.2014 державним реєстром, оскільки компанія не була діюча, а також інформація з офіційного сайту Великобританії - companieshouse.gov.uk про ліквідацію зазначеної компанії з 15.07.2014.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 №630/17-200-490 як на безумовний доказ ліквідації компанії «Zortex Business LLP» є необґрунтованими з огляду на те, що згідно Протоколу зборів партнерів Компанії «Zortex Business LLP», наданого представником позивача встановлено, що 14.07.2014 відбулась зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни - Об'єднане Королівство Великобританія з Англії WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET LONDON England EC2N 1HQ United Kingdom на Шотландія: Suite 20 12 South Bridge Edinburg Scotland EH1 1DD United Kingdom, що свідчить про те, що компанія «Zortex Business LLP» ліквідована не була, а відбулась лише зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни (том 2 а. с. 7-10).

Крім того, факт реального постачання товару відповідно до контракту від 27.01.2014 №5 КЛ підтверджують належним чином оформлені первинні документами встановленої форми: копії рахунків-фактур №№8-11 від 28.01.2014, №23 від 17.02.2014, №45 від 03.03.2014, №46 від 03.03.2014, №85 від 08.04.2014, №86 від 08.04.2014, №№130-133 від 07.07.2014, №133 від 21.07.2014, №134 від 21.07.2014, №№175-177 від 22.07.2014, №№199-208 від 28.07.2014, №№355-358 від 06.10.2014 (а. с. 74-105); копії вантажно-митних декларацій (а. с. 106-133); копії накладних (а. с. 134-140); копії специфікацій до рахунків-фактури за період з 28.01.2014 по 06.10.2014 (а. с. 141-171); копії платіжних доручень за період з 27.01.2014 по 31.10.2014 (172-181); копії разових (індивідуальна) ліцензій на зовнішньоекономічну операцію (а. с. 182-191); копії карантинних сертифікатів, фіто санітарних сертифікатів(а. с. 192-203); копії сертифікатів на походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операції за період з 31.01.2014 по 20.11.2014 (а. с. 204-219); копії сертифікатів на спектрометричний контроль за період з 31.01.2014 по 16.07.2014 (а. с. 220-229); копії екологічних декларацій за період з 31.01.2014 по 16.07.2014 (а. с. 230-239).

При цьому, як вбачається з акта перевірки, зауваження щодо первинних фінансово-господарських документів по взаємовідносинах ДП «Колківське ЛГ» з вказаним вище нерезидентом, відсутні.

Згідно підпункту 14.1.211 пункту 14.1 статті 14 ПК України ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України - це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України.

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що експорт (експорт товарів) - це продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у том числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України.

У відповідності до статті 82 Митного кодексу України (далі - МК України) експорт (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов'язань щодо їх зворотного ввезення.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Приписами частини першої статті 248 МК України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію

Пунктом 206.4 статті 206 ПК України передбачено, що операції з вивезення товарів у митному режимі експорту оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 цього Кодексу.

Згідно абзацу «а» підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту. Абзацом «б» пункту 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог чинного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Із змісту наведеного слідує, що операції з поставки товару вважаються експортними, якщо вони відбуваються між українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземним суб'єктом господарської діяльності. При цьому, в цілях оподаткування за правилами, визначеними абзацом «б» пункту 187.1 статті 187 ПК України, має відбутися факт перетинання митного кордону України, яке має бути засвідчено належно оформленою митною вантажною декларацією.

Як вбачається з матеріалів справи, Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії «Zortex Business LLP» як до, так і після 15.07.2014, що підтверджується належним чином оформленими митними деклараціями форми МД 2 із відмітками митного органу про оформлення митних декларацій та фактичне вивезення експортованих товарів за межі митної території України; цю компанію обслуговували іноземні банки.

З огляду на викладене вище, помилковими є доводи контролюючого органу щодо наявності порушення з боку ДП «Колківське ЛГ» у вигляді заниження доходу на суму безповоротної фінансової допомоги внаслідок фінансово-господарських правовідносин з вказаним вище нерезидентом у зв'язку із наступним.

Відповідно до пункту 14.1.56 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Пунктом 135.1 статті 135 ПК України передбачено, що, доходи, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.2 статті 135 ПК України, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Таким чином, нормами пункту 14.1.257 статті 14 ПК України та матеріалами наданими нами під час перевірки спростовуються доводи ГУ ДФС у Волинській області стосовно заниження ДП «Колківське ЛГ» доходу на суму безповоротної фінансової допомоги внаслідок фінансово-господарських правовідносин з вказаним вище нерезидентом, оскільки отримані кошти від вказаної вище компанії нерезидента сплачені ДП «Колківське ЛГ» в якості оплати за поставку товару за умовами контракту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що твердження відповідача про ліквідацію «Zortex Business LLP» не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, оскільки позивачем належними та допустимими доказами доведений факт наявності податкової правосуб'єктності у позивача та його контрагента, господарської мети при наданні послуг, а під час судового розгляду був підтверджений рух активів у процесі здійснення господарської операції.

Отже, відповідачем передчасно було кваліфіковано суму 347947,50 грн., як безповоротну фінансову допомогу відповідно до вимог підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України, а тому доводи контролюючого органу про заниження позивачем доходів за 2014 рік є необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача на заниження позивачем частини чистого прибутку (доходу) суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 13 пункту 2 статті 29 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, до доходів загального фонду Державного бюджету України належать: частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до державного бюджету (у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України), та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.

Відповідно до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів», державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, а також державних підприємств «Міжнародний державний центр «Артек» і «Український дитячий центр «ОСОБА_3 гвардія») до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб'єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Враховуючи ту обставину, що на визначення частини чистого прибутку мали безпосередній вплив висновки контролюючого органу щодо суми безповоротної фінансової допомоги за 2014 рік, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, про що зазначено вище, тому не може вважатись обґрунтованим і збільшення суми грошового зобов'язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) в розмірі 241630,00 грн.

Щодо встановлення ГУ ДФС у Волинській області під час проведення перевірки порушення ДП «Колківське ЛГ» строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентом-нерезидентом в результаті чого нараховано пеню в розмірі 165346,02 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР (з наступними змінами та доповненнями) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на її валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку, продовжується у цій нормі, потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» відповідальність за порушення резидентами строків передбачених статтею 1 цього Закону у формі пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Оскільки не підтверджено факт ліквідації компанії-нерезидента «Zortex Business LLP», таким чином, суд приходить до висновку, що усі платежі, які здійснені фірмою «Zortex Business LLP», Великобританія за поставлений товар відповідно до умов контракту № 5 КЛ від 27.01.2014 здійснено без порушення строків повернення валютної виручки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що будь-яких інших доводів стосовно нереальності спірних господарських операцій (наявність актів перевірок інших податкових органів, або наявність судових рішень про притягнення посадових осіб позивача або його контрагента до кримінальної відповідальності за фактом фіктивної діяльності) суду надано не було.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2016 року в справі № 803/716/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Л. П. Іщук

ОСОБА_1

Ухвалу складено в повному обсязі 03 квітня 2017 року.