Справа № 804/4893/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 р. Справа № 804/4893/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі Музиці Я.І. за участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Касмет» до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання протиправним рішення, скасування інкасового доручення (розпорядження), зобовязання вчинити певні дії, -
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, та просив позовні вимоги задовольнити з викладених у ньому підстав.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про місце та час його проведення був повідомлений належним чином.
Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про місце та час його проведення була повідомлена належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, правомірність та обґрунтованість рішення Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській областівід 29.03.2016 року №183 є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Так. згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Обов'язковою ознакою як нормативно-правового акта, так і правового акта індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (субєктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законом України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п. 12.1. Інструкції № 22 про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Нацбанку України від 21.01.2004 р. № 22 (далі - Інструкція), органом стягнення податкового боргу, відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України, є органи державної податкової служби.
Відповідно до п.41.2. ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Відповідно до н. 12.4. Інструкції, стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Так, судом встановлено, що у рядку «призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження) № 183 від 29.03.2016 року стягувач обґрунтував своє право безспірного стягнення коштів вказавши норми пп. 95.1 - 95.3 ст. 95 ПК України. Згідно яких, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до пп. 89.1.1; 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі:
несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Так, у позивача, не було податкового боргу, в розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1ст. 14 ПК України, а отже відповідач не набув права, в розумінні п.95.1 ст.95 ПК України, щодо здійснення за позивача на користь держави погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, в розумінні пп. 89.1.1; 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України.
Відповідно до пп.14.1.153 п.14 ст.14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Позивач не має податкового боргу, тому не отримував від Відповідача у встановлений нормою п.95.2 ст. 95 ПК України строк податкової вимоги, в розумінні пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України.
Таким чином, відповідач прийняв Рішення не набувши права щодо безспірного стягнення податкового боргу.
Відповідно до пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України, погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідач, не мав підстав щодо прийняття Рішення, про стягнення податкового боргу, оскільки у нього відсутні докази абсолютного значення суми податкового боргу, в розумінні пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України.
Враховуючи вказане. Відповідач прийняв Рішення не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Натомість, в момент прийняття Рішення у позивача не існувало абсолютного значення суми податкового боргу, в розумінні пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України.
Відповідно до п.1.4 Інструкції, меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно - правових актів Національного банку; платник - особа, з рахунку якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання до банку або іншої установи - члена платіжної системи документа на переказ готівки разом з відповідною сумою коштів.
Відповідно до п. 5.4. Інструкції, за необґрунтованість примусового списання коштів, недостовірність даних, зазначених у платіжній вимозі, стягувач несе відповідальність згідно із законодавством України.
Відповідно до п.5.2. Інструкції, примусове списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів або бюджетних установ, здійснюється органами Державної казначейської служби України в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи вищенаведене та керуючись п.1.4. п.5.2. п.5.4. п. 12.3. Інструкції № 22 про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Нацбанку України від 21.01.2004 р. №22 суд вважає, що спірне рішення Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 29.03.2016 року №183 винесене не у спосіб та не на підставі чинного законодавства, а отже підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та виконавчі органи міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення) рад координують діяльність відповідних органів стягнення щодо виконання визначених для територій показників доходів бюджету.
Таким чином, Бюджетним кодексом України встановлена норма законодавства, яка вимагає на здійснення повернення з бюджетних коштів платникам обов'язкову наявність подання органу, що контролює справляння надходжень бюджету.
Пунктом 2.9. зазначеного Наказу № 43 передбачено, що порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та -д порядки взаємодії органів Казначейства з органами, що згідно із законодавством контролюють справляння надходжень бюджету, регламентуються окремими нормативно-правовими актами.
Так, пунктом 5 Наказу № 1146 передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Пунктом 8 Наказу № 1146 визначено, що орган ДФС готує висновок на повернення такої суми (її частини), два примірника реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, три примірника реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами.
Орган ДФС не пізніше наступного робочого дня від дати отримання висновку, погодженого місцевим фінансовим органом або відповідним органом, передає його згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Казначейства.
Відповідно до п. 9 Наказу № 1146, орган ДФС несе відповідальність згідно з законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.
Згідно п. 9 Наказу № 1146, на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.
Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобовязати Криворізьку північну Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сформувати та подати висновок на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань за платежами, до Управління державної казначейської служби України м.Кривого рогу Дніпропетровської області.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності з п.п.1, 2 ч.2 ст.162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та зобовязати відповідача вчинити певні дії.
За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимога задовольнити частково із викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Касмет» до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної казначейської служби України м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання протиправним рішення, скасування інкасового доручення (розпорядження), зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
У задоволенні решти позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2017 року.

Суддя ОСОБА_2