Справа № 428/1652/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/1652/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі судді Бароніна Д.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Луганській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Луганській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 390010 від 06.02.2017 та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою поліцейського БПОП серії БР № 390010 від 06.02.2017 у справі про адміністративне правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 133-1 КУпАП. Позивач вважає, що він не може бути субєктом цього правопорушення, а також вважає, що було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та не було надано доказів вчинення правопорушення.

В судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі та про заміну відповідача на посадову особу Головного управління національної поліції в Луганській області. У задоволенні вказаного клопотання судом було вирішено відмовити, адже на думку суду орган, в якому працює посадова особа, що винесла оскаржувану постанову, є належним відповідачем у подібній категорії справ. Із урахуванням надання представником ГУНП в Луганській області мотивованих заперечень проти позову, а також із урахуванням змісту пунктів 7, 9 ч. 1 ст. 3 КАС України залучення самої посадової особи не є необхідним для правильного та обєктивного вирішення справи, таке залучення призведе до невиправданого затягування розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких також просив розглянути справу без його участі.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судом було вирішено розглянути справу в письмовому провадженні без проведення судового засідання та, відповідно, без складання журналу судового засідання.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

06.02.2017 інспектором роти № 3 ОСОБА_2 в Луганській області в м. Сєвєродонецьку по вул. Богдана Ліщини було винесено постанову серії БР № 390010 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 133-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн. 00 коп. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що ОСОБА_1 06 лютого 2017 року о 06-00 год. у м. Сєвєродонецьку по вул. Б. Ліщини керуючи автомобілем із державним номером ВВ 3859 АА, зберігав транспортний засіб, що використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі, поза встановленим місцем його стоянки, чим порушив ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч. 8 ст. 133-1 КУпАП зберігання транспортних засобів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, поза встановленими місцями їх стоянки, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» власники (користувачі) автобусів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, повинні забезпечувати їх зберігання у спеціально пристосованих для цього приміщеннях, гаражах, на майданчиках, стоянках, забезпечених засобами охорони.

Власникам (користувачам) транспортних засобів забороняється зберігання їх у житлових зонах поза спеціально відведеними для цього майданчиками.

Згідно із ст. 34 вищенаведеного Закону автомобільний перевізник повинен, зокрема, утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Отже, обовязок зберігання автобусів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, у спеціально пристосованих для цього приміщеннях покладається на автомобільних перевізників, тобто фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Відповідальність за невиконання цього обовязку може бути покладена лише на вказаних осіб.

Доказів того, що позивач є автомобільним перевізником відповідачем до суду не надано.

Суд також зауважує, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 133-1 КУпАП, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено, оскільки відеозапис правопорушення ним не наданий, хоча суд витребовував вищенаведені матеріали від відповідача. Жодні свідки правопорушення для допиту відповідачем не заявлені.

Більш того, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо фактичного місця зберігання автобусу та тривалості і причин його зупинки, що унеможливлює встановлення тривалості та причин зупинки автобусу.

Посилання позивача в поясненнях до оскаржуваної постанови на те, що він після закінчення робочого часу залишив автобус біля місця його ремонту не є достовірним доказом вчинення ним правопорушення, адже по-перше в позовній заяві позивач фактично відмовився від визнання своєї вини у вчиненні правопорушення, що є його безумовним правом згідно із ст. 63 Конституції України, по-друге позивач у письмових поясненнях вказав, що причиною залишення автобусу біля місця його ремонту був власне ремонт автобусу та закінчення робочого часу позивача.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що у діях позивача 06.02.2017 був наявний склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 171-2 КАС України. Зазначені справи розглядаються в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов крім іншого, може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Крім того, ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову крім іншого про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень.

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не входить до повноважень адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України. На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 171-2, 185, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Луганській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 390010 від 06.02.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 133-1 КУпАП.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.Б. Баронін