Справа № 124/132/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Київ К/800/20728/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим на постанову Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 01.02.2013р. та постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок його пенсії, врахувавши при її обчисленні грошове забезпечення за роботу за сумісництвом.

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 06.02.2012р., яка залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012р., позовні вимоги задоволено частково. (а.с. 35 - 36; апеляція а.с. 65 - 66)

Зобов'язано ГУ ПФУ в АРК здійснити перерахунок пенсії, призначеної позивачу, та врахувати при її обчисленні грошове забезпечення за роботу за сумісництвом.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012р. рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 81 - 83)

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд касаційний суд виходив з того, що судами залишилось не розглянутим питання дотримання позивачем строку звернення до суду та не надано правової оцінки твердженням відповідача, який у поданому до суду запереченні (а.с. 31) наполягав на застосуванні наслідків пропущення позивачем строку, передбаченого статтею 99 КАС України з огляду на те, що про порушення свого права йому стало відомо у грудні 2000 року.

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 01.02.2013р. поновлено позивачу строк звернення до суду, позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано ГУ ПФУ в АРК здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії та врахувати при її обчисленні грошове забезпечення за роботу за сумісництвом.

В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в АРК щодо неврахування грошового забезпечення за роботу за сумісництвом при нарахуванні пенсії позивачу.

Зобов'язано ГУ ПФУ в АРК здійснити перерахунок пенсії позивачу з врахуванням при її обчисленні грошового забезпечення за роботу за сумісництвом з моменту звернення за перерахунком пенсії.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. № 2262-XII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. № 393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Пунктом 15 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. № 114, в редакції на час призначення позивачу пенсії 30.12.2010р., особам рядового і начальницького складу дозволяється працювати за сумісництвом безпосередньо в органах внутрішніх справ відповідно до порядку та умов, передбачених законодавством про сумісництво для робітників і службовців.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді молодшого інспектора супроводження служби інкасації, охорони та перевезення валютних цінностей спеціального підрозділу міліції охорони «Титан».

Наказом начальника управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в АРК від 20.12.2010р. № 481 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пункту 63 «в» (через обмежений стан здоров'я) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, вислуга років на день звільнення позивача складала 25 р. 1 м. 18 д., у пільговому - 26 р. 2 м. 9 д. (а.с. 7)

Наказом т.в.о. начальника управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в АРК від 03.10.2011р. № 371 о/с змінено наказ від 20.12.2010р. № 481 о/с в частині вислуги років позивача у пільговому обчисленні - 27 р. 9 м. 5 д. (а.с. 8)

Позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30.12.2010р.

При визначенні розміру призначуваної йому пенсії органом Пенсійного фонду України не було враховано отримуване ним грошове забезпечення за сумісництвом - на посаді міліціонера служби інкасації, охорони грошових знаків та цінних паперів, що перевозяться спеціального підрозділу міліції охорони «Титан» управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в АРК за період з грудня 2008 року по листопад 2010 року (наказ № 63 о/с від 18.02.2008р.). (лист ПФ а.с. 9; наказ - а.с. 11; заява а.с. 93; з/п а.с. 94)

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що на час призначення позивачу пенсії діяла редакція пункту 15 Положення від 29.07.1991р. № 114, якою особам рядового і начальницького складу дозволялось працювати за сумісництвом безпосередньо в органах внутрішніх справ, відповідно до статті 58 Конституції України застосуванню підлягає редакція пункту саме на час призначення пенсії, а тому відповідач повинен врахувати при обчисленні грошового забезпечення позивача роботу за сумісництвом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними суд першої інстанції виходив того, що відповідач здійснював свої повноваження на підставі діючого законодавства на час прийняття відповідного рішення, до компетенції якого не входить оцінка та аналіз законодавства.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки вважаючи дії органу Пенсійного фонду щодо нарахування та виплати йому пенсії правомірними, позивач не міг і не повинен був знати про порушення своїх прав, а випадково дізнавшись про порушення свого права у серпні 2011 року та отримавши у жовтні цього ж року роз'яснення відповідача, позивач звернувся до суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії та врахувати при її обчисленні грошове забезпечення позивача за роботу за сумісництвом та поновлення строку звернення до суду, оскільки строк ним пропущено з поважних причин.

Поряд з цим, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними, оскільки під час нарахування пенсії відповідач безумовно неправомірно в порушення діючого на той час законодавства відмовив позивачу в прийнятті для розрахунку пенсії грошове забезпечення за роботу за сумісництвом.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними.

Посилання відповідача на те, що обчислення пенсії з врахуванням заробітку, отриманого за сумісництвом не передбачено чинним законодавством також є безпідставним, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач крім основного місця також працював за сумісництвом, де отримував заробітну плату, з якої відповідно сплачував страхові внески як застрахована особа в розумінні статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу відповідно до статті 41 цього Закону до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим відхилити, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець