Справа № 826/18357/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Мєзєнцев Є.І., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.16р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі №826/18357/16 за позовом ОСОБА_2 до Служби безпеки України, Голови Служби безпеки України Грицака Василя Сергійовича про зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив:

- визнати компетенцією Служби безпеки України діяльність чиновників державної влади і місцевого самоврядування у сфері оборони по відношенню до колишніх радянських офіцерів звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік, зокрема в питанні реалізації їх прав на житло, згідно:

а) Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991№1932-ХІІ: - Кабінетом Міністрів України, зокрема: «забезпечити реалізацію права на соціально-економічний захист військовослужбовців та осіб, звільнених у запас або у відставку, членів їх сімей...» (ст. 9 Закону).

- Міністерством Оборони України, зокрема: «здійснювати заходи, спрямовані на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил України, особам, звільненим у запас або відставку» (ст. 10 Закону)

- Місцевими державними адміністраціями, зокрема: «реалізувати право на соціально-економічний та соціально-правовий захист військовослужбовців та осіб, звільнених у запас або у відставку, членів їх сімей......» (ст. 14 Закону).

б) Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 № 586-ХІV:

- місцевими державними адміністраціями на своїй території, зокрема:

«забезпечує виконання законодавства про пільги, встановлені для ветеранів війни та прирівняних до них осіб, військовослужбовців, звільнених з військової служби» (п. 3 ст. 27 Закону).

в) Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВО: місцевими органами самоврядування, яким надані делеговані повноваження по «забезпеченню здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов ветеранів війни, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку» (ст. 34 Закону).

- визнати порушеними права людини гарантовані ст.ст. 3, 4п.1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.2 п.1 Протоколу №4 до Європейської Конвенції сім'ї учасника бойових дій, колишнього радянського офіцера ОСОБА_2 (ОСОБА_4 - дружини, ОСОБА_5 - дочки /1978р.н./, ОСОБА_6!" - дочки /1983р.н/, ОСОБА_7 - внучки /2004 р.н./ діями, зокрема чиновників Служби безпеки України, направлених на реалізацію злочинної схеми по викраденню коштів, створеної Кабінетом Міністрів України, які виділяються в бюджеті України для реалізації житлових прав колишніх радянських офіцерів звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік, які перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах місцевого самоврядування, шляхом створення і збереження на протязі 25 років так званої "пільгової черги" із числа колишніх радянських офіцерів звільнених у запас або відставку , в тому числі і учасників бойових дій, в тому числі і тих, які знаходяться на квартирного обліку Полтавської облдержадміністрації, Полтавського міськвиконкома з 11.07.1990 року до сьогодні, де під № 26. станом на сьогодні, знаходиться сім'я ОСОБА_2 з 23.06.1993 року.

- встановити, що Служба Безпеки України з 03.12.2002 року до сьогодні попереджена про загрозу державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності України з боку бандитсько-мафіозних кланів України, в тому числі бандитсько-мафіозного клану ОСОБА_9, зокрема в наслідок здійснення Україною злочину геноциду /порушення ст. 3 Європейської Конвенції/ по відношенню до колишніх радянських офіцерів звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік.

- встановити загрозою честі, здоров'ю і життю сім'ї ОСОБА_2 діяльність ОСОБА_2 по реалізації загальновизнаних прав людини і громадянина сім'ї ОСОБА_2 порушених в наслідок злочину геноциду /порушення ст. З Європейської Конвенції/, який здійснюється Україною по відношенню до колишніх радянських офіцерів, в тому числі учасників бойових дій, в судах України до перших осіб держави в порядку кримінального і адміністративного судочинства, в судах Російської Федерації і в Європейському Суді з Прав Людини в відповідності до ст. 55 Конституції України, ст. 34 Європейської Конвенції в наслідок, зокрема:

А) Існування заінтересованих осіб в діяльності злочинної схеми створеної Кабінетом Міністрів України по викраденню коштів із бюджету України як буд-то би для реалізації житлових прав колишніх радянських офіцерів звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік, які перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах місцевого самоврядування.

Б) Узурпація влади в Полтавській області бандитсько - мафіозним кланом ОСОБА_10, який з 2003 року керує Полтавським регіоном в якості голови Полтавської облдержадміністрації, голови Полтавської облради, голови Полтавської організації «Партії регіонів», станом на сьогодні керує фракцією в Полтавській обласній раді, який вкрав кошти, які були виділені державою для реалізації житлових прав радянських офіцерів, син якого ОСОБА_10, станом на сьогодні, керує Полтавським окружним адміністративним судом в якості заступника голови Полтавського окружного адміністративного суду.

В) Створення в Україні псевдо патріотичних озброєних організацій діяльність яких бандитсько-мафіозним кланом ОСОБА_9 поставлена над Законом, дії яких направлені на переслідування і знищення осіб, які не підтримують офіційної точки зору на діяльність влади.

- зобов'язати Службу безпеки України:

A)У межах визначеної законодавством компетенції забезпечувати захист особистої безпеки сім'ї ОСОБА_2, громадян і осіб, які будуть брати участь у адміністративному і кримінальному судочинстві в Україні, Російській Федерації і Франції при реалізації порушених загальновизнаних прав людини і громадянина сім'ї ОСОБА_2;

Б)У межах визначеної законодавством компетенції виявити коло осіб заінтересованих у створенні і збереженні на протязі 25 років "пільгових черг" із числа колишніх радянських офіцерів і ліквідувати злочинну схему по викраденню коштів, створену Кабінетом Міністрів України, які виділяються в бюджеті України для реалізації житлових прав колишніх радянських офіцерів звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік. які перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах місцевого самоврядування, діяльність яких посягає на державний суверенітет конституційний лад і територіальну цілісність України в наслідок створення сукупності громадян України, зокрема колишніх радянських офіцерів, які вважають неможливість створення правової незалежної держави в Україні в наслідок узурпації влади в Україні бандитсько-мафіозними кланами, в тому числі бандитсько-мафіозним кланом ОСОБА_9.

В) Ознайомити ОСОБА_2 з матеріалами справи на підставі яких колишній радянський офіцер, випускник Полтавського вищого зенітного ракетного училища імені генерала армії Ватутіна М.Ф. ОСОБА_11 Полтавським районним судом Полтавської області був визнаний у здійсненні карного злочину, передбаченого ст.258 - 3 ч.1 (створення терористичної групи, або терористичної організації) Кримінального кодексу України з метою реалізації порушених загальновизнаних прав людини і громадянина членів сім'ї ОСОБА_2 в судах України, Російської Федерації і в Європейському Суді з прав людини.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.16р. відмовлено у відкритті провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 109 КАС України, у зв'язку з тим, що спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати ухвалу з мотивів порушення судом норм процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо:

1) заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;

2) у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі);

3) настала смерть фізичної особи чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено адміністративний позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Вказаний перелік підстав є вичерпним.

Відмовляючи з підстав передбачених з п.1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суд має встановити, що даний спір дійсно не належить до компетенції (юрисдикції) адміністративних судів, роз'яснивши при цьому Позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

У разі наявності сумнівів щодо підсудності даного спору, суд має залишити таку позовну заяву без руху або ж відкрити провадження у справі та призначити розгляд справи у попереднє судове засідання, з метою з'ясування спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач просить суд визнати компетенцію відповідачів у відносинах пов'язаних з реалізацією соціального захисту колишніх військовослужбовців, до яких він відноситься, вказуючи на порушення його прав; встановити певні факти щодо соціального забезпечення колишніх військовослужбовців, а також зобов'язати вчинити певні дії з метою відновлення порушених, на його думку, прав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вказав на те, що вимога про встановлення компетенції може мати місце лише у спорі між суб'єктами владних повноважень, що виник приводу реалізації їх компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, щодо подібних за змістом функцій. Відмовляючи у відкритті провадження щодо решти вимог, суд вказав на те, що такі вимоги належить розглядати в порядку ЦПК України, як встановлення фактів, що мають юридичне значення (ст.256 ЦПК), оскільки спірні правовідносини не відносяться до сфери публічно-правових та гарантуються нормами приватного права.

Колегія суддів вважає, що наведені судом першої інстанції обставини не є підставою для відмови у відкритті провадження.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що адміністративний позов, відповідно до приписів пункту 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, може містити вимогу про встановлення компетенції, однак, така вимога може мати місце лише у спорі між близькими за функціями суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Разом з тим, якщо вимоги Позивача у спірних правовідносинах не відповідають завданням КАС України, то це не підстава для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки вимоги про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень належать до розгляду в порядку адмінсудочинства.

Відсутність порушеного права Позивача у спірних правовідносинах не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Щодо решти вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначено у постанові Пленуму ВАСУ від 20 травня 2013 року N 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань».

Відповідач є суб'єктом владних повноважень в розумінні КАС України, а спір щодо оскарження його дій чи бездіяльності у сфері публічно-правових відносин - не спором про встановлення юридичного факту в розумінні ст.256 ЦПК.

Разом з тим, невідповідність позовної заяви вимогам ст.106 КАС України, зокрема щодо змісту позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і викладу обставин, якими такі вимоги обґрунтовані, також не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

У такому разі, з метою конкретизації позовних вимог із зазначенням суті публічно-правового спору, визначених відповідно до КАС України, з огляду на те, що нечітке викладення Позивачем обставин у позовній заяві унеможливлює визначення судом наявності публічно-правового спору, а відтак - і відкриття провадження у справі, суд може залишити позов без руху та надати позивачу строк для приведення її у відповідність до вимог статті 106 КАС України (стаття 108 КАС).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність висновку суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.

Щодо вимог апеляційної скарги про задоволення позову у повному обсязі, то колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 та п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 204, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.16р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі №826/18357/16 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.16р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі №826/18357/16 - скасувати, справу №826/18357/16 направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Дана ухвала не підлягає оскарженню відповідно до ч.2 ст. 211 КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Мєзєнцев Є.І.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Пилипенко О.Є.