Справа № 355/128/17
Суддя: Єременко В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 355/128/17
Провадження № 2-а/355/15/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону УПП: м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції капрала поліції Урсакій Олега Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №1 батальйону УПП: м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції капрала поліції Урсакій Олега Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, стверджуючи, що постановою поліцейського роти УПП в м. Бориспіль Урсакій Олега Вікторовича серії АР № 079179 по справі про адміністративне правопорушення від 23 січня 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що 23 січня 2017 року о 06 годині 45 хвилин рухався по вулиці Київський шлях, 209 у м. Бориспіль на своєму автомобілі Ауді А6 д..н. НОМЕР_1 в напрямку м. Київ та був зупинений працівником поліції. У поліцейського він запитав причину, по якій було зупинено керований ним автомобіль. Поліцейський сказав, що водій начебто проїхав на червоне світло світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.. ОСОБА_1 пояснив працівнику поліції Урсакію О.В., те що рухався виключно на зелене світло світлофора з дотриманням Правил дорожнього руху.

Поліцейський при винесенні постанови не брав до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він їхав виключно на зелений сигнал світлофора, не досліджувались і не вказуватись в постанові жодні докази, які б підтверджували вину та факт вчинення правопорушення.

ОСОБА_1 вважає, що дану постанову винесено незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності складу правопорушення та при відсутності доказів вчинення правопорушення.

Просить суд скасувати постанову серії АР № 079179 по справі про адміністративне правопорушення від 23 січня 2017 року, складену поліцейським роти УПП в м. Бориспіль капралом поліції Урсакій О.В. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративно штрафу в розмірі 425 гривень, та закрити провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи не з,явився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача старший юрисконсульт сектору правового забезпечення Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Рогатюк А.І., що діє на підставі довіреності, виданої Департаментом патрульної поліції, надав суду письмові заперечення на позовну заяву про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення із змісту якого вбачається, що 23.01.2016 року близько 06 години 45 хв. за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 209, водій ОСОБА_1, рухався автомобілем «Ауді А 6», номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд на заборонний червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дані обставини підтверджуються постановою про адміністративне правопорушення та відео доказом, доданим до заперечень.

У адміністративному позові від 31.01.2017 року позивач вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, а постанову про адміністративне правопорушення просить скасувати, а справу закрити, з підстав, що він проїхав перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофору, і що докази даного адміністративного правопорушення відсутні, а також відсутній склад правопорушення, передбачений ст.ст. 245, 247 КУпАП.

На переконання Рогатюка А.І. такі доводи позивача спростовуються:

Так, на відео файлі з боді-камер, зафіксовано подію, що мала місце 23.01.2017 року о 06 годині 46 хвилин та зафіксовано пояснення позивача, який фактично визнає вину в скоєнні правопорушення та просить працівників поліції не виносити постанову, однак поліцейські не могли не відреагувати на порушення ПДР в результаті чого було винесено постанову, при цьому інспектор поліції наголошує, що проїзд на червоний сигнал світлофору є грубим порушенням ПДР, яке не передбачає попередження.

Згідно з п. 8.7.3. е) ПДР України передбачено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх не має - не ближче 10 м. перед світлофором, пішохідним переходом, якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Враховуючи вищевказане, позивач повинен був виконати дані правила, однак, всупереч цьому, останній продовжив рух на власному автомобілі на заборонний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3. е) ПДР України.

Відповідно до розділу 8 «Регулювання дорожнього руху» ПДР України, вказано:

п. 8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Правила дорожнього руху є бланкетними нормами права, які надають державним органам та посадовим особам право самостійно встановлювати правила поведінки, заборони тощо. При бланкетному способі окремі елементи формулюються у спеціальних правилах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, які не підлягають відхиленню.

В статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення;

- чи винна дана особа в його вчиненні;

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності;

- чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність;

- чи заподіяно майнову шкоду;

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу;

- а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Рогатюк А.І. в запереченнях вказує, що всі ці обставини були з'ясовані та встановлені. Було також з'ясовано, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, яке підтверджене доказами, а саме відео записом з місця події та рапортом Відповідача зазначив, що 23.01.2017 року, близько 06 год. 45 хв., перебуваючи у складі екіпажу «0104», разом з інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Борисполі ДПП лейтенантом поліції Горелим І.В., помітили що автомобіль НОМЕР_2, проїхав перехрестя по вул. К.иївський Шлях, 206 на заборонний червоний сигнал світлофора. Водія було зупинено. Під час спілкування, водієм виявився ОСОБА_1, який спочатку зізнався, що проїхав перехрестя, так як його «підрізав» автомобіль, а потім просив не виносити постанову про адміністративне правопорушення, однак останньому було роз'яснено суть правопорушення та винесено постанову.

Було з'ясовано, що саме позивач був винний у вчиненні адміністративного правопорушення, так як в момент вчинення правопорушення, він керував автомобілем.

Також було з'ясовано, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності, так як він досяг віку з якого настає адміністративна відповідальність.

Були з'ясовані обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при вирішення питання про накладення стягнення за адміністративні правопорушення не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Було з'ясовано, що майнову шкоду нікому не було заподіяно, так як серед осіб які беруть участь у справі не було потерпілих.

Розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, то передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Рогатюк А.І. вважає, що достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських - свідків, які були в одному наряді із поліцейським, який виніс оскаржувану постанову.

Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, переглянувши ДВД-диск з відеоматеріалом, наданий суду Департаментом патрульної поліції в м. Бориспіль, на якому зафіксовані події від 23.01.2017 року о 06 годині 45 хвилин по вул. Київський шлях, 206 в м. Бориспіль, Київської області за участю правопорушника ОСОБА_1, із яких вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.8.7.3 е) Правил дорожнього руху України та здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світофору, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, де доводи позивача спростовуються постановою серія АР №079179 від 23.01.2017 року, рапортом поліцейського Урсакій О.В. та відео матеріалом з боді-камер, де на відео файлі зафіксовано дорожню обстановку, автомобіль правопорушника, самого позивача-правопорушника та відповідно його поведінку, де він висловлюється нецензурно, погодився на складання відповідного документу та фактично визнав правопорушення.

Даною постановою серія АР №079179 від 23.01.2017 року, ОСОБА_1 правомірно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, КУпАП та на нього накладено адміністративне покарання у виді штрафу в розмірі 425 грн.

За правилами ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач із складеною відносно нього постановою про адміністративне правопорушення та накладенням стягнення не погоджується, вважаючи безпідставною. Відповідач не визнав адміністративний позов та довів правомірність свого рішення про накладення адміністративного стягнення у розмірі 420 грн. на правопорушника ОСОБА_1

Про правомірність винесення оскаржуваної постанови свідчить ч. 2 ст. 19 Конституції України, де органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема порушення, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з п.п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Суд вважає, що інспектором поліції Урсакієм О.В., як уповноваженою особою, яка розглядала справу, був дотриманий порядок розгляду справи, передбачений ст. 278, 279, 280 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 247 КУпАП, відсутність складу адміністративного правопорушення виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями свідків, «...показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.»

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення - акт органів адміністративної юрисдикції, яким вирішується питання про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та застосування до нього мір адміністративного стягнення, тобто постанова повинна містити прийняте по справі рішення.

Також постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є рішення, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення.

Із наведеного вбачається, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 23.01.2017 року відповідає вище переліченим вимогам, а тому ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою, та що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Інспектором патрульної поліції Урсакієм О.В. винесено постанову відповідно до ст. 258 КУпАП. Стаття 33 КУпАП (з урахуванням змін, внесених Законом № 596-УШ від 14.07.2015), встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини. Яких-небудь переконливих підстав своєї невинуватості позивач ОСОБА_1 на місці вчинення правопорушення не надав.

Таким чином, керуючись нормою ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю вважаю, що вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, Відповідач, як посадова особа що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення Позивачем Правил дорожнього руху України та виніс відповідну постанову.

Відповідно до ст. 104 Кодексу Адміністративного Судочинства України, особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно - правових відносин має право звернутися до суду з адміністративним позовом.

Стаття 69 КАСУ передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Обставини, зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності, де позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Винесена постанова посадовою особою поліцейським роти №1 батальйону УПП: м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції капралом поліції Урсакій Олегом Вікторовичем, який наділений відповідними повноваженнями, в даній справі є юридичним фактом, де цей факт перевірений судом в даній справі.

Таким чином, суд вважає, що доводи, викладені в позовній заяві є суперечливими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а позовні вимоги є безпідставними, не грунтуються на вимогах чинного законодавства і задоволенню не підлягають.

За таких обставин позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6,17,19,86,104,106,160,162,171-2,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_1 в задоволенні адміністративного позову до поліцейського роти №1 батальйону УПП: м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції капрала поліції Урсакій Олега Вікторовича про скасування постанови від 23.01.2017 року, серія АР №079179 у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Баришівського районного суду В. М. Єременко