Справа № 242/5527/16-а
Суддя: Коліщук З. М.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №242/5527/16-а
Провадження №2-а/242/31/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Коліщук З.М.,

при секретарі Яцканич А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить:

1.визнати протиправним і скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області № 1561 від 10 жовтня 2016 року про відмову йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

2. зобов`язати відповідача зарахувати період його роботи з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля» і з 09 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх..Шпіцберген) до пільгового стажу за Списком №1;

3. зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької областізарахувати період його навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01 вересня 1983 року по 08 червня 1990 року до страхового стажу;

4. зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення з 18 липня 2016 року;

5. понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в розмірі 551, 21 грн. стягнути з відповідача на його користь;

6. зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

У обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 18.07.2016 року він звернувся до УПФУ в м.Селидове з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення та пункту другого розділу ХV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням УПФУ в м.Селидове від 10.10.2016 року № 1561 йому було відмовлено в призначенні пенсії за нормами пункту «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. Рішення відповідача він вважає протиправним.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав і в судовому засіданні надав пояснення, які цілком співпадають з його письмовими запереченнями.

Відповідно до ст..2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, які вирішуються шляхом захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

18.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення та пункту другого розділу ХV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. справи 50).

Рішенням УПФУ в м.Селидове від 10.10.2016 року № 1561 ОСОБА_3 було відмовлено в призначенні пенсії за нормами пункту «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років, так як до пільгового стажу не зараховано: періоди його роботи з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля», з 02.11.1992 по 09.12.1992 в якості інженера по наладці підземного на підприємстві «ВП «Вуглеавтоматиксервіс», оскільки не надані пільгові довідки та довідки про фактичні спуски і підйоми у шахту та атестації робочих місць; періоди роботи з 09.09.1993 по 14.09.1995 на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх..Шпіцберген, Норвегія) Федерального державного унітарного підприємства «ДТ «Арктіквугілля», оскільки не підтверджена достовірність наданої пільгової довідки, не надана довідка про фактичні спуски і підйоми у шахту та, згідно довідки № 302/ю від 23.08.2016, атестація робочих місць за цей період роботи на руднику «Піраміда» не проводилась; період навчання з 01.09.1983 по 08.06.1990 в «Донецькому політехнічному інституті», оскільки не надана підтверджуюча довідка того, що тривалість навчання дійсно склала 6 років 9 місяців 08 днів, бо в даний період заявник працював та проходив строкову військову службу; період роботи з 01.11.2015 по 30.06.2016, оскільки відсутні відомості про сплату єдиного соціального внеску до Пенсійного Фонду України(форма ОК-5 від 06.10.2016). Відповідно до наданих документів, страховий стаж заявника складає 27 років 01 місяць 27 днів. Стаж пільгової роботи, що дає право на призначення пенсії за ст..СП1-Шахтарі складає 07 років 11 місяців 23 дні (арк.. справи 9-10).

Згідно трудової книжки БТ-ІІ № 2133267 ОСОБА_3 в період з 16.06.1988 по 31.08.1988 працював в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля» прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею; з 04.09.1993 по 26.02.1996 працював на архіпелазі Шпіцберген, Норвегія) Федерального державного унітарного підприємства «ДТ «Арктіквугілля» (арк.. справи 11-15).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.6 ст. 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року.

Згідно ст..62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Позивач у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства України одночасно із заявою надав відповідачу усі необхідні документи, у тому числі трудову книжку з оформленими належним чином записами, які підтверджують, що ОСОБА_3 в періоди роботи з 16.06.1988 по 31.08.1988 працював в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля» прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею. Тобто, у трудовій книжці наявні всі відомості, що визначають зайнятись позивача з пільговим характером роботи протягом повного робочого дня в підземних умовах.

У відповідності до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів того, що позивач у спірні періоди був зайнятий на підземних роботах не повний робочий день, відповідачем не надано.

Щодо атестації робочих місць за цей період суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

В періоди часу з 16.06.1988 по 31.08.1988 жодним законом не передбачалось проведення атестації робочих місць за умовами праці на підприємствах. Оскільки посада позивача віднесена до Списку №1, а записи трудової книжки в ці періоди заповнені коректно та повно, позивач має право на зарахування цьго періоду до пільгового стажу.

Тому, суд приходить до висновку, що відповідач при обчисленні стажу позивача, безпідставно не врахував записи його трудової книжки, що підтверджують пільговий стаж роботи позивача, який надає право на пенсію відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за період з 16.06.1988 по 31.08.1988 в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля».

Щодо не зарахування відповідачем періодів роботи ОСОБА_3 з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх..Шпіцберген) суд дійшов до наступного.

Статтею 100 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) передбачений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону. За цією нормою особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Частиною 4 статті 1 Закону № 1788 передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно частини 6 статті 6 Угоди про гарантії прав держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, укладеної між Україною та Росією для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та вислугу років, громадянам держав - учасниць угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також за час на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох держав, взаємно визначається державами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, укладеної 15 січня 1993 року (далі - Угода від 15 січня 1993 року), громадяни держав, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам держав, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі. У випадках, коли законодавством однієї з держав, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї держави.

Згідно зі статтею 3 Угоди від 15 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності зі статтею 1 цієї Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами України та Російської Федерації. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Пунктом 6) ч. 1 ст. 28 Федерального Закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації», що прийнятий Державної Думою РФ 30.11.2001 року, схвалений Радою Федерації 05.12.2001 року, визначено, що трудова пенсія по старості призначається раніше досягнення віку, встановленого статтею 7 цього Закону, наступним громадянам: чоловікам після досягнення віку 55 років і жінкам після досягнення віку 50 років, якщо вони пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в прирівняних до них місцевостях і мають страховий стаж відповідно не менше 25 і 20 років. Громадянам, які працювали як у районах Крайньої Півночі, так і в прирівняних до них місцевостях, трудова пенсія встановлюється за 15 календарних років роботи на Крайній Півночі. При цьому кожен календарний рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, вважається за дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Громадянам, які пропрацювали в районах Крайньої Півночі не менше 7 років 6 місяців, трудова пенсія призначається зі зменшенням віку, встановленого статтею 7 цього Закону, на чотири місяці за кожен повний календарний рік роботи в цих районах. При роботі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також в цих місцевостях і районах Крайньої Півночі застосовується положення абзацу другого цього підпункту.

Між Російською Федерацією та Україною підписано дві угоди, які стосуються предмета спору: Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та Тимчасову Угоду про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Тобто якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні. Таким чином, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував ОСОБА_3 до пільгового стажу періоди його роботи з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх..Шпіцберген).

Щодо позовних вимог про зарахування до стахового стажу періоду навчання ОСОБА_3 в Донецькому політехнічному інституті з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 09 червня 1986 року по 31 липня 1990 року, суд дійшов висновку, що в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії диплому ОСОБА_3 у 1983 році вступив до Донецького політехнічного інституту за спеціальністю електрифікація й автоматизація гірничих робіт. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 8 червня 1990 року присвоєно кваліфікацію гірничого інженера електрика (арк.. справи 17).

З додатку до диплому вбачається, що ОСОБА_3 навчався у Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1983 року по 30.06.1990 року.

Згідно архівної довідки, затвердженої проректором ДонНТУ, ОСОБА_3 було зараховано з 1 вересня 1983 року студентом 1 курсу до Донецького політехнічного інституту. З 3 липня 1984 року йому надана академічна відпустка на період проходження дійсної військової служби у Зброєних Силах СРСР. З 9 червня 1986 року повернувся із академічної відпустки після служби в рядах ЗС СРСР на денне навчання тієї ж спеціальності (арк.. справи 67).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено ст. 56 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Зокрема, підпунктом «д» пункту 1 ст. 56 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Також слід зазначити, що поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ «Про освіту» (далі - Закон № 1060-ХІІ). Згідно із цим Законом до структури освіти входять, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначено види вищих навчальних і професійно-технічних навчальних закладів (ст.ст. 40-43). За змістом статей 41, 43 Закону № 1060-ХІІ інститут є вищим навчальним закладом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що період навчання позивача з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 9 червня 1986 року по 31 липня 1990 року має бути зарахований до загального страхового стажу.

Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_3 за віком на пільгових умовах за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення з 18 липня 2016 року, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як суд не може підміняти компетенцію органів Пенсійного фонду, до розгляду яких відносяться питання призначення пенсії, тому суд вважає за необхідним зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.07.2016 року відповідно до законодавства та прийняти за нею рішення з урахуванням зарахованих до пільгового та страхового стажу періодів позивача.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до статті 267 КАС України суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Пленум Вищого адміністративного суду України постановою від 20.05.2013року № 7 «Про судове рішення у цивільній справі» також роз`яснив, що з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення суд у резолютивній частині рішення повинен повніше використовувати право покладати обов`язок на суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у визначений строк звіт про виконання судового рішення у відповідності до частини першої статті 267 КАС України (пункт 10.12. Постанови), тому вимога про надання звіту підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 94КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд дійшов до висновку за необхідне присудити позивачу здійснені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 11, 158-163, 186 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області № 1561 від 10 жовтня 2016 року про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької областізарахувати період роботи ОСОБА_3 з 16.06.1988 року по 31.08.1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля»; з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх..Шпіцберген) до пільгового стажу за Списком №1.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької областізарахувати період навчання ОСОБА_3 в Донецькому політехнічному інституті з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 9 червня 1986 року по 31 липня 1990 року до страхового стажу.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.07.2016 року про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області, як суб'єкта владних повноважень, подати протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Стягнути з розрахункового рахунку за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області на користь ОСОБА_3 судові витрати (сплачений ним судовий збір за подання адміністративного позову) в сумі 551 (пятсот пятдесят одна гривня) 21 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя