Справа № 425/278/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мирошникова О.Ш.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року справа №425/278/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2017 року у справі № 425/278/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області (далі УПФУ в м. Рубіжному), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Рубіжному щодо невиплати пенсії з березня 2016 року;

зобов'язати УПФУ в м. Рубіжному поновити нарахування та виплату пенсії за віком і сплатити заборгованість за період, починаючи з 01.03.2016 на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше позивачем (АТ «Ощадбанк»).

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2017 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволений повністю, а саме:

визнано неправомірними дії УПФУ в місті Рубіжному Луганської області щодо невиплати з 01 березня 2016 року пенсії за віком ОСОБА_2;

зобов'язано УПФУ в місті Рубіжному з 01 березня 2016 року відновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2;

відповідно п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду виконується негайно у межах суми стягнення за один місяць (а.с. 85-88).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (а.с. 92-97).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до довідки від 19.08.2015 №917008585 ОСОБА_2 взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з м. Стаханова Луганської області до м.Рубіжного Луганської області (а. с. 14).

Розпорядженням відповідача від 11.11.2014 №9675 позивача взято на облік в УПФУ в м.Рубіжному (а. с. 43, 55).

02.11.2016 Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області була проведена перевірка достовірності інформації про фактичне місце проживання позивача, в результаті якої був складений акт обстеження матеріально-побутових умов за яким двері за місцем проживання ОСОБА_2 ніхто не відчинив, залишено повторне повідомлення від 04.11.2016 щодо явки до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с. 74, 75).

12.01.2017 Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області прийнято рішення про скасування дії довідки від 19.08.2015 №917008585 (а.с. 73).

Згідно листа начальника Головного управління ПФУ від 25.02.2016 року № 1566/02-02 начальникам управлінь Пенсійного фонду України в містах та районах Луганської області повідомлено про необхідність призупинення до з'ясування з 1 березня виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, включеним до списків осіб, інформація щодо яких потребує перевірки обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній території, отриманих від Служби безпеки України (а.с. 40).

Позивач посилається на припинення виплати пенсії з 01.03.2016 року, що не заперечувалось відповідачем (32-36).

28.09.2016 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про поновлення виплати пенсії через відділення АТ «Ощадний банк України» з 1 березня 2016 року (а.с. 56).

Доказів про повідомлення позивача про підстави припинення йому виплати пенсії чи відмову в поновленні виплати пенсії за заявою позивача від 28.09.2016 відповідачем суду не надано.

Згідно рішення № 18 від 16.11.2016 комісія при виконавчому комітеті Рубіжанської міської ради відмовила ОСОБА_2 в призначенні (відновленні, відмовленні) соціальних виплат (а.с. 62).

Таким чином, виплата пенсії позивачеві була припинена у зв'язку з відсутністю внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачеві з березня 2016 на підставі непідтвердження його місця перебування.

Пенсійний орган в апеляційній скарзі посилається на скасування довідки від 19.08.2015 №917008585 про взяття ОСОБА_2 на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що позбавляє відповідача можливості та законних підстав для поновлення виплати пенсії (а. с. 92-97).

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно ст. 12 Закону №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Колегією суддів встановлено, що при постановленні на облік позивача до відповідача ним було надано довідку від 19.08.2015 року № 917008585, згідно якої позивач взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради (а.с. 14, 53, 60, 76).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради від 12.01.2017 №9/175 скасована дія довідки від 19.08.2015 №917008585 про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи (а.с. 73).

Таким чином, позивач з 19.08.2015 набув статусу внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою № 917008585, дія якої була скасована лише 12.01.2017 з підстав п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» - особа подала завідомо недостовірні відомості.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону №1058.

Згідно ч.1 ст.49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту наведеної норми встановлено, що виплата пенсії припиняється тільки за рішеннями двох суб'єктів - територіального органу Пенсійного фонду або суду та лише з підстав, визначених у цій статті.

За змістом ст. 3 Закону №1058 до суб'єктів системи пенсійного забезпечення в України не належать ані Служба безпеки України, ані виконавчі комітети органів місцевого самоврядування, ані Управління праці та соціального захисту населення.

Таким чином, інформація, яка надійшла від Служби безпеки України про можливо безпідставну виплату пенсії, рішення засідання комісії при виконавчому комітеті не можуть бути підставами для припинення пенсій особі, в тому числі й з тих причин, що ці рішення про припинення винесені не територіальним органом Пенсійного фонду або судом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачеві з 01.03.2016.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Відповідно до п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Саме на цей Порядок відповідач послався як на підставу припинення виплати пенсії позивачу.

Колегія суддів залишає поза увагою такі доводи відповідача, оскільки припинення виплати пенсії позивачу відбулося 01.03.2016, тобто до прийняття постанови Кабінетом Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365 та з підстав, не передбачених у статті 49 Закону №1058.

Таким чином, на час припинення виплати пенсії позивачу - 01.03.2016 року Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 не існувало.

Також колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на листи Міністерства соціальної політики України від 16.02.2016 року № 672/8/10-16/081 та Головного Управління ПФУ від 25.02.2016 № 1566/02-02, оскільки вони не є нормативно-правовими актами, на підставі яких можливо припинити виплату пенсії позивачеві.

Щодо рішення № 18 від 16.11.2016 року засідання комісії з питань призначення (відновлення, відмовлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Рубіжанської міської ради, колегія суддів зазначає, що воно також не є підставою для припинення виплати пенсії в розумінні ст.49 Закону №1058.

Щодо скасування 12.01.2017 року дії довідки № 917008585 від 19.08.2015 позивача, колегія суддів зазначає, що всі наступні після цього скасування рішення відповідних органів повинні бути прийняті виключно з підстав, у спосіб та строки, які передбачені законами України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що на час припинення виплати пенсії позивачеві - 01.03.2016 - не існувало підстав, передбачених чинним законодавством для такого припинення, тому дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачу є протиправними.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів дійшла висновку про порушення відповідачем вимог ч.1 ст. 49 Закону №1058, оскільки з березня 2016 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав, а рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не є таким рішенням у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону №1058.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності пенсійного органу щодо невиплати ОСОБА_2 з березня 2016 року.

Решта позовних вимог щодо зобов'язання відповідача поновити нарахування і виплату пенсії за віком ОСОБА_2 та виплатити заборгованість з березня 2016 року також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від задоволених позовних вимог.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2017 року у справі № 425/278/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді А.В. Гайдар

Р.Ф. Ханова