Справа № 804/1238/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2017 рокусправа № 804/1238/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ" на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ" подало до суду позов до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі акту позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.03.2013 року по 01.04.2014 року № 2166/04-66-14/33420982 від 20.12.2016 року, а саме:

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.01.2017 року про встановлення порушення п.п. 138.1.1 п. 138.1 п.138.2, п.138.4 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України та донарахування у звязку з цим суми з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 145 532, 50 грн., у тому числі 916 426 грн. за податковими зобовязаннями, а 229 106,50 грн. за штрафними санкціями;

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 30.01.2017 року про встановлення порушення п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України та донарахування у звязку з цим суми з податку на додану вартість у розмірі 364 353, 75 грн., у тому числі 291 483 грн. за податковими зобовязаннями, а 72870,75 грн. за штрафними санкціями.

При подачі адміністративного позову позивачем судовий збір сплачено не було.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень було залишено без руху та встановлено десятиденний з моменту утримання ухвали для надання доказів сплати судового збору, а саме за вимоги майнового характеру у розмірі 22 648,29 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ" подало на неї апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що посилання суду першої інстанції на приписи листа ВАСУ від 18.01.2012 року № 165/11/13-12 «Щодо адміністративних позовів майнового характеру» є неправомірним, оскільки останній вичерпав свою дію із набранням чинності Закону України від 22.025.2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору». Натомість, зазначено, що оскаржуючи зазначені в адміністративному позові податкові повідомлення-рішення, позивачем не оспорювався їх розмір, а оспорювалися незаконні дії органу державної влади під час проведення нагляду (контролю) у сфері здійснення господарської діяльності, а саме невірне оформлення результатів перевірки.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи без руху адміністративний позов ТОВ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ", суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було заявлено до суду вимоги майнового характеру, адже реалізація оскаржуваних рішень може призвести до зменшення або збільшення майна особи.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правомірним з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою-підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується 1 розмір мінімальної заробітної плати, фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

З аналізу вищенаведених приписів Закону України «Про судовий збір» вбачається, що спором майнового характеру, зокрема, може бути спір, предметом якого є оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, яке має давати підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Необхідними умовами для визначення характеру позовної заяви (майнового чи немайнового) є встановлення вартісної оцінки заявлених у ній позовних вимог та зміни складу майна сторін у випадку вирішення спору на підставі заявлених у такій позовній заяві вимог.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене адміністративним позовом майнового характеру є вимога щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 30.01.2017 р. за № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 145 532, 50 грн., та від 30.01.2017 року № НОМЕР_2, яким позивачу яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з з податку на додану вартість у розмірі 364 353, 75 грн.

Тобто, заявлені позивачем вимоги носять майновий характер, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що ним фактично оскаржуються незаконність дій податкового органу під час проведення заходів нагляду (контролю) у сфері здійснення господарської діяльності, визнаються колегією суддів апеляційного суду безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами адміністративного позову, в прохальній частині якого чітко викладено вимоги про скасування саме податкових повідомлень-рішень та відсутні вимоги про визнання дій неправомірними, а отже доводи позивача є обґрунтуванням позовних вимог, які не впливають на визначення розміру судового збору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 199, ст. 200 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ" залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі № 804/1238/17 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко