Справа № 164/2379/16-а,2-а/164/36/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р. №876/2291/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області (далі - УПФ) в якому просила: визнати протиправними дії УПФ щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років, відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ); зобов'язати відповідача починаючи з 20.12.2016, провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії позивачу відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад мінімальний стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що здійснюючи перерахунок її пенсії, відповідач керувався лише Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), чим порушив право позивача на пільговий характер розрахункової величини збільшення розміру призначеної пенсії, визначений ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 18 січня 2017 року у справі №164/2379/16-а позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом не взято до уваги тієї обставини, що з набранням чинності Законом №1058-IV призначення пенсії та нарахування підвищення до пенсії за понаднормативний стаж здійснюється відповідно до вимог вказаного Закону.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право за своїм вибором на одержання пенсії та її перерахунок на умовах, визначених Законом №796-ХІІ.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачці призначено пенсію по віку з 30.11.2007 відповідно до Закону №1058-IV, згідно ст.55 Закону № 796-XII, оскільки вона є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії і набула пенсійного віку, що підтверджується відповідним посвідченнями (а.с.6).

На даний час позивач отримує пенсію по віку, обраховану відповідно до Закону №1058-IV.

20.12.2016 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про обрання умов, норм та порядку пенсійного забезпечення відповідно Закону №796-XII, а також про перерахунок пенсії.

Згідно відповіді УПФ від 28.12.2016 №133/ф-01 у задоволенні заяви позивача відмовлено (а.с.7-8).

Не погоджуючись з висновком відповідача, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час виникнення сірних відносин; далі - Закон №1788-XII) визначено, що громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, що встановлюються або цим Законом або законом, який регулює особливості статусу таких громадян.

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1788-XII або спеціальним Законом №796-XII.

Поряд з цим, ст.55 Закону №796-XII визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-IV і цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена пенсія відповідно до Закону №1058-IV зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

Статтею 56 Закону №796-ХІІ передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з ч.2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку.

Вихоядчи з викладеного можна зробити висновок про те, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом №796-ХІІ не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч.7 ст.9 КАС.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1% визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 ч.2 ст.28 Закону №1058-IV встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивач є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, тому УПФ на момент перерахунку пенсії неправомірно визначено доплату до пенсії за понаднормативний стаж 20 років, при цьому спірну доплату потрібно було встановити за понаднормативний стаж 15 років.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 призначена пенсія на умовах визначених положеннями Закону №796-ХІІ, перерахунок пенсії з 20.12.2016 має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Маневицького районного суду Волинської області від 18 січня 2017 року - без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 03 квітня 2017 року.