Справа № 295/658/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гумен Н.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"30" березня 2017 р. Справа № 295/658/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника відповідача: Іваненка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції у м.Житомирі на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "01" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у м.Житомирі, Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чуріна Романа Володимировича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м.Житомирі, інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Житомирі лейтенанта поліції Чуріна Р.В., в якому просив скасувати як незаконну постанову інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Житомирі лейтенанта поліції Чуріна Р.В. від 10.01.2017 р. № 3240070 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.36, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 01.02.2017 року позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 324007 від 10 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.36, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою суду, Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявними у справі доказами, які необґрунтовано не прийняті судом, у повному обсязі підтверджується склад адмінправопорушення передбаченого ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Будь-яких порушень з боку працівників патрульної поліції допущено не було.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Житомирі лейтенантом поліції Чуріним Р.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 324007 від 10 січня 2017 року, згідно з якою ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21213, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, 10 січня 2017 року о 09 год. 01 хв. в м.Житомирі по вул.Покровській,104, порушив правила користування ременем безпеки та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.3в, 2.1б Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. (а.с. 15).

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Скасовуючи спірну постанову про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з незаконності спірної постанови, оскільки відповідачем не надано до суду доказів скоєння позивачем даного порушення, а в позивача є в наявності поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції свою незгоду з обставинами, позивач обґрунтовує тим, що він не скоював даних правопорушень.

Колегія суддів зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол у повноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП є необов'язковим.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про перенесення розгляду вказаної справи, оскільки представник буде знаходитись в іншому судовому засіданні та не зможе надати докази. Однак суд відхилив дане клопотання та розглянув справу.

Колегія суддів зазначає, що КАС України не встановлено строків подачі доказів до суду, а сторони вправі надавати такі докази під час розгляду справи до винесення судом відповідного рішення у справі.

Частиною 2 статті 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису, наданого відповідачем, вбачається на фрагменті відеозапису в період часу 08 год. 52 хв. до 09 год. 42 хв. позивач ОСОБА_4 при спілкуванні з працівником поліції на їх вимогу надати поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів такого полісу працівникам поліції не надав.

Оцінивши досліджені докази у сукупності колегія суддів прийшла до стійкого внутрішнього переконання про доведеність факту скоєння позивачем зазначених правопорушень.

З огляду на наявні у матеріалах справи документи, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, колегія суддів вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною, складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Апелянт надав до суду докази, що підтверджують правомірність вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції у м.Житомирі задовольнити. Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "01" лютого 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" березня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу: Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Чурін Роман Володимирович вул.Покровська,96,м.Житомир,10031

4 - особі, яка подала апеляційну скаргу: Департамент патрульної поліції у м. Житомирі - вул.Покровська,96, м.Житомир, 10000 - ,