Справа № 263/3077/17
Суддя: Киян Д. В.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3077/17
Провадження № 2-а/263/359/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Кияна Д.В., при секретарі Коростовцевій Я.В., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції міста Маріуполя Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції міста Маріуполя Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позовній заяві зазначив, що 27.02.2017 року поліцейським роти № 6 УПП ДПП в м. Маріуполі ОСОБА_2 була винесена постанова серії АР № 851122 від 27.02.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Зазначив, що адміністративне правопорушення він не скоював та у працівників поліції не було достатніх доказів на підтвердження цього факту. Вважав зазначено постанову незаконною, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Також відповідач порушив процедуру розгляду справи, встановлено ст.ст. 278.279 КУпАП та не дав змоги позивачу скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Постанову просив скасувати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зазначив, що він рухався по вул. Пашковського у лівій смузі руху, та інколи повертав на праву смугу руху, щоб об'їхати дефекти дороги на лівій смузі. Після зупинки інспектор поліції повідомив, що він проїхав на жовтий сигнал світлофора, однак не зміг надати доказів на підтвердження цього, після чого притягнув його до адміністративної відповідальності за те, що він рухався по правій смузі дороги, однак доказів на підтвердження цього також не надав. Просив позов задовольнити та скасувати постанову у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача у судовому засіданні не з'явився, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими. Так, твердження позивача про незаконність постанови у зв'язку із розглядом справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та ст. 258 КУпАП. Щодо відсутності факту вчинення адміністративного правопорушення з боку позивача зазначив, що підтвердженням цього факту є свідки правопорушення. В даному випадку свідками були самі працівники патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на підтвердження чого надав до суду письмові пояснення ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заперечення представника відповідача, та інші докази по справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 851122 від 27.02.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Посилання позивача на порушення процедури розгляду справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення, суд не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст.258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами ( посадовими особами ) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно п.4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Разом з цим, суд бере до уваги твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення представником відповідача надано до суду письмові пояснення ОСОБА_5 Також, в своїх письмових запереченнях представник відповідача зазначив, що свідками вчинення адміністративного правопорушення є самі інспектори патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Суд зазначає, що рапорти працівників поліції не можуть бути визнані документальними доказами підтвердження факту, на доведення яких вони надані, оскільки вони не підтверджується іншими доказами. Рапорт є внутрішнім документом та не можу слугувати доказом по справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем, складається у вільній формі, тому не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження, та в ньому відсутні джерела отримання інформації, у зв'язку із чим, не може бути доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Суд не приймає як доказ письмові пояснення ОСОБА_3, оскільки остання працює разом із ОСОБА_2 в одному екіпажі, що свідчить про її зацікавленість.

Крім цього, такі дії є порушенням ст.19 Конституції України, оскільки перебуваючи при виконанні, як посадові особи органу державної влади, повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права та обов'язки працівників поліції передбачені ст.ст. 18, 23, 24 Закону України «Про національну поліцію», та не передбачають права чи обов'язку виступати свідками під час виконання службових обов'язків.

Будь-яких інших доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення до суду не надано.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні достатні та допустимі докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв'язку із чим, вважає необхідним скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі, відповідно до ст. 293 КУпАП.

На підставі рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 2-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 122, 128, 143, 158-163, 167, 185-186, 224-2, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції міста Маріуполя Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 851122 від 27.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Д.В. Киян