Справа № 343/2266/16-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 березня 2017 року м. Київ К/800/8223/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача в частині встановлення позивачу щомісячного грошового утримання у меншому розмірі, без врахування половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року, а також щодо відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20 % надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського. Зобов'язано Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - УПФУ) зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року, що складає 2 роки 5 місяців 1 день й, починаючи з 4 жовтня 2016 року, нараховувати та виплачувати їй щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90 % заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання у відповідності з вимогами частини другої статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 7 жовтня 2016 року.

У касаційній скарзі ставиться вимога про скасування судових рішень та ухвалення нового про відмову в позові. Вказується на те, що законодавством, яке діяло на момент призначення позивачу довічного грошового утримання зарахування до стажу роботи половини строку навчання та доплату в розмірі 20 % як жителю гірського населеного пункту, що дає право на відставку, не передбачено.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Частиною третьою статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016) передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За приписами частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545), стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, стаж роботи позивача на посаді судді, з урахуванням періоду навчання, складає 25 років 9 місяці 4 днів, що дає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Частиною другою статті 6 цього Закону встановлено, що розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Право на нарахування підвищення у розмірі 20% до довічного грошового утримання судді Бердан Н.В. набула 7 липня 2016 року з моменту отримання посвідчення серія 2Б №045531.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець