Справа № 128/142/16-а
Суддя: Бондаренко О. І.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/142/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2017 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бондаренко О.І.,

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.,

за участю представників відповідача Цимбала В.М., Любарського С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення І-ї сесії 7 скликання Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області № 14 від 18.11.2015 року «Про надання СТОВ «Дніпро» с. Мончин погодження на розробку технічної документації та грошової оцінки гідроспоруди (греблі) урочища «Іванків» в користування на умовах оренди для водозабору, догляду без права випуску води з водоймища з метою підтримання рівня грунтових вод населеного пункту».

Позовна заява мотивована тим, що Погребищенським районним судом Вінницької області розглядається цивільна справа № 143/1480/15-ц за позовом ОСОБА_5 до Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Погребищенська районна державна адміністрація про визнання права на оренду земельних ділянок та зобов'язання вчинити дії. В якості доказів відповідачем - Мончинською сільською радою до матеріалів цивільної справи додано рішення 1 сесії 7 скликання Мончинської сільської ради Погребищенського району від 18.11.2015 № 14. Зокрема, за заявою СТОВ «Дніпро» с. Мончин, рішенням 1 сесії 7 скликання від 18.11.2015 року № 14, Мончинською сільською радою Погребищенського району на підставі вимог ст. 33, п. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надано СТОВ «Дніпро» погодження на розробку технічної документації та грошової оцінки гідроспоруди (греблі) урочища «Іванків» в користування на умовах оренди, для водозабору, догляду, без права випуску води з водоймища з метою підтримання рівня ґрунтових вод населеного пункту .

Погребищенським районним судом Вінницької області долучено вказане рішення Мончинської сільської ради в якості належних доказів, що підтверджують її позицію у цивільній справі.

Дане рішення сесії Мончинської сільської ради позивач вважає незаконним, таким що порушують її права, в тому числі і як орендаря, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України та ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У той же час, стаття 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на яку йдеться посилання у рішенні 1 сесії 7 скликання Мончинської сільської ради Погребищенського району від 18.11.2015 року №14, регламентує повноваження не сільських, селищних, міських рад, а їх виконавчих органів у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

На час прийняття Мончинською сільською радою Погребищенського району спірного рішення, відповідні землі водного фонду (об'єкту), до складу, якого входить гідроспоруда (гребля), вже були передані в оренду.

Відповідно до розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації від 04.12.2004 № 467 затверджено технічну документацію по інвентаризації земельної ділянки водного фонду для надання в оренду ОСОБА_7 площею 11,8975 га, в тому числі: водне дзеркало - 10,6507 га, під гідроспорудами - 0,4734 га, землі водоохоронного призначення - 0,7734 га, за рахунок земель державної власності на території Мончинської сільської ради. Також, пунктом 2 цього розпорядження ОСОБА_7 надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку водного фонду з встановленою орендною платою 150 грн. за 1 га водного дзеркала.

В подальшому, між Мончинською сільською радою Погребищенського району Вінницької області в особі сільського голови ОСОБА_8 та ОСОБА_7 30.03.2005 року укладено договір оренди водного об'єкта (ставка) з земельною ділянкою державної власності площею 6,8078 га, цільове призначення риборозведення та рибальство (код 01.07), кадастровий номер НОМЕР_1. Зазначений договір укладено строком на 5 років, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК запис від 10.10.2006 № 68а.

Між Мончинською сільською радою Погребищенського району Вінницької області в особі сільського голови Цимбала В.М. та ОСОБА_7 04.10.2011 року поновлено (переукладено) договір оренди земельної ділянки площею 6,8078 га строком на 10 років. Договір переукладений на підставі рішення 11 сесії 6 скликання Мончинської сільської ради від 04.10.2011 року.

Відповідно до п. 1 вказаного рішення, сесія вирішила терміном на 10 років поновити (шляхом переукладання) договору оренди земельної ділянки водного фонду, загальною площею 6,8 га, в тому числі під водоймою: 6,1982га. під гідротехнічною спорудою: 0,2255га, землі охоронного призначення: 0,3841га, який укладений 30.03.2005 року з ОСОБА_7

Таким чином, за рішенням сесії об'єкт водного фонду (ставок) повинен передаватись ОСОБА_7 разом із гідроспорудою (дамбою). Про це також свідчить зміст п.2 договору оренди земельної ділянки водного фонду від 04.10.2011 року, укладеного між Мончинською сільською радою та ОСОБА_7, відповідно до якого разом із земельною ділянкою водного фонду в оренду передавалась і гідротехнічна споруда.

Однак, за актом прийму - передачі об'єкт водного фонду був переданий у лютому 2015 року Договори оренди земельних ділянок водного фонду (ставків) не припинені, не скасовані і відповідно є чинними.

ОСОБА_7, з яким позивач перебувала у шлюбі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_3, є спадкоємцем І черги усіх прав та обов'язків свого померлого чоловіка, який був орендарем зазначених вище земельних ділянок, набуваю право на оренду цих земельних ділянок відповідно до діючого законодавства з питань оренди земельних ділянок та виявила бажання стати орендарем цих земельних ділянок водного фонду та це право набувається нею в якості спадкоємця, який виявив бажання стати орендарем.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ст. 1 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 12 Земельного Кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» розпорядження землями територіальних громад віднесено до повноважень сільських рад.

В силу ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Розмежування повноважень органів виконавчої влади передбачено статтею 122 Земельного кодексу України. Таке розмежування залежить від цільового призначення земельних ділянок, що надаються у власність чи користування.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України «Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства...".

Ведення водного господарства - лише один з видів цільового призначення земель водного фонду. Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Держкомзему України від 23.07.2010 року №548, наводить 12 різних видів цільового призначення в цій категорії: 10.01 Для експлуатації та догляду за водними об'єктами, Для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами, Для експлуатації та догляду за смугами відведення; 10.04 Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими

водогосподарськими спорудами і каналами, Для догляду за береговими смугами водних шляхів, Для сінокосіння, Для рибогосподарських потреб; 10.08 Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, Для проведення науково-дослідних робіт, Для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд, Для будівництва та експлуатації санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів у межах прибережних захисних смуг морів, морських заток і лиманів; 10.12 Для цілей підрозділів 10.01 - 10.11 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду». До ведення водного господарства можна віднести перші п'ять видів. Саме ними і обмежуються повноваження райдержадміністрацій. Зокрема, такий вид діяльності, як риборозведення відповідає цільовому призначенню 10.07.

У статті 122 Земельного кодексу України воно прямо не згадується, тому треба керуватися частиною 5 цієї статті: «Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб».

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки площею 6,8078 га (кадастровий номер: НОМЕР_1) ця земельна ділянка відноситься до державної власності та орендодавцем вказано Погребищенську районну державну адміністрацію.

Згідно офіційного реєстру водних об'єктів області та гідротехнічних споруд (станом на листопад 2015 року), розміщеному на офіційному сайті Департаменту екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації, зазначені землі водного фонду перебувають у державній власності, знаходяться за межами населеного пункту, а гідротехнічні споруди мають статус «безгосподарчі», тобто без оформлення права власності. Таким чином, розпорядником даних земель водного фонду є Вінницька обласна державна адміністрації.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» (далі -Закон) органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України, водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт), та відповідно до ст. 6 цього ж Кодексу водні об'єкти є виключною власністю народу України і надаються тільки для користування. До основних (захисних) гідротехнічних споруд відносяться споруди, знищення або пошкодження яких призводить до порушення нормальної роботи електростанцій, припиненню або зменшенню подачі води для водопостачання та зрошення, підтопленню осушуваної та затопленню території, що захищається, припиненню або скороченню судноплавства, діяльності річного та морського портів, суднобудівельного та судноремонтного підприємств, або може призвести до викиду нафти та газу з морських свердловин, сховищ, трубопроводів, заподіяння шкоди рибним запасам. До другорядних відносяться гідротехнічні споруди, знищення або пошкодження яких не створює зазначених наслідків.

У пункті 1.2 СНиП 2.06.01-86 (діють на даний час) зазначено, що постійні гідротехнічні споруди відповідно до їх призначення розділяються на основні та на другорядні. У довідковому додатку № 1 СНиП 2.06.01-86 (Постійні гідротехнічні споруди) визначено, що: дамби, берігозакріплюючі, регуляціонні і загороджувальні споруди, водоскиди, водоприймачі та водозабірні споруди, канали меліораційних систем, споруди, що належать до інженерному захисту сільськогосподарських угідь, відносяться до основних постійних гідротехнічних споруд, тобто гідровузол, який складається зі земляної дамби, водоскидної споруди та котловану ставка у відповідності з зазначеним додатком відноситься до основних гідротехнічних споруд.

Крім того, відповідно до Державного стандарту СРСР 19185-73 «Гідротехніка. Основні поняття. Терміни та визначення» (діють на даний час), термін «Гідротехнічна споруда» визначений як споруда для використання водних ресурсів, а також для боротьби зі шкідливою дією вод. Термін «Дамба» визначений як гідротехнічна споруда у вигляді насипу для захисту території від повинів, для огороджування штучних водойм та водотоків, для направленого відхилу потоку води.

Таким чином, гідровузли, які складаються з греблі, земляних дамб, водоскидної споруди та котловану ставка є захисними спорудами і відносяться до основних захисних споруд.

Наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 19.12.1995 року № 252 «Про затвердження Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.12.1995 за № 466/1002, визначено гідротехнічні споруди як споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод.

До гідротехнічних споруд відносяться: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Таким чином, гідроспоруда - це узагальнююча назва усіх споруд, які служать для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливою дією вод (греблі, дамби, водопідпірні споруди, водоскиди, водовипуски, водозабірні споруди та ін.) і є єдиним цілим з водоймою і їх функціонування (використання) без гідроспоруд не можливе, тобто вони є складовими (невід'ємною частиною) водойми.

Відповідно до статті 186 Цивільного кодексу України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, приналежність не має самостійного значення та за призначенням без головної речі використовуватись не може, а тому, є залежною від головної речі і має допоміжний статус. За загальним правилом приналежність наслідує долю головної речі. Визначення речі приналежністю визначається її природними властивостями, а також характером відносин, що виникають з приводу господарського призначення речі. І приналежність, і головна річ є фізично самостійними речами, але головна річ має самостійне значення, а приналежність - допоміжне і служить найбільш повному і найкращому використанню головної речі. Головна та приналежна речі утворюють одне ціле, яке передбачає їх використання за єдиним призначенням, а тому вони розглядаються як одна річ.

Крім того, споруди гідровузлів ставків є не тільки нерухомим майном, але й земельною ділянкою водного фонду в розумінні ст. 4 Водного кодексу України.

Згідно ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них, береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, гідроспоруда, яка рішенням відповідача фактично передана в оренду, СТОВ «Дніпро» має захисні функції, є приналежною річчю водойма площею 6,1982 га, яке перебуває в оренді, на яку має право позивач, як спадкоємець орендаря ОСОБА_7, і повинні передаватись в оренду лише разом із водоймою.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Зміст спірного рішення сесії Мончинської сільської ради від 18.11.2015 року № 14 свідчить про відсутність правовстановлюючих документів на гідроспоруду (греблі) урочища «Іванків». Момент виникнення права власності на нерухоме майно регулюється Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 34 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності в набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Приймаючи спірне рішення № 14 на 1 сесії 7 скликання від 18.11.2015 року Мончинська сільська рада, надавши СТОВ «Дніпро» с. Мончин погодження на розробку технічної документації та грошової оцінки гідроспоруди урочища «Іванків» в користування на умовах оренди, фактично неправомірно розпорядилась майном, яке не належить до комунальної власності, цим самим сільська рада вийшла за межі своїх повноважень, що не припустимо.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України в рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

В разі порушення такими рішенням прав, свобод та законних інтересів інших осіб, такі особи вправі звернутися до суду з позовом про визнання рішень протиправними та їх скасування.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Як свідчить зміст спірного рішення сесії Мончинської сільської ради від 18.11.2015 року за № 14, воно носить виключно характер правового акту індивідуальної дії, тобто, вказаний документ, прийнятий органом місцевого самоврядування з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації (носить правозастосовний характер), не містить загальнообов'язкових правил поведінки (не створює норм права) та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта, якому він адресований; дія рішення вичерпується його виконанням і не розрахована на багаторазове використання.

За наведених обставин позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення І-ї сесії 7 скликання Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області № 14 від 18.11.2015 року «Про надання СТОВ «Дніпро» с. Мончин погодження на розробку технічної документації та грошової оцінки гідроспоруди (греблі) урочища «Іванків» в користування на умовах оренди для водозабору, догляду без права випуску води з водоймища з метою підтримання рівня грунтових вод населеного пункту».

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність та відсутність позивача. Однак, будучи присутнім в попередніх судових засіданнях представник позивача позов своєї довірительки підтримав, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві, просив його задоволити, вважаючи вимоги обгрунтованими.

Голова Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області -Цимбал В.М. та представник відповідача Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області - Любарський С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення, посилаючись на те, оскаржуване рішення не стосується інтересів позивача, оскільки строк договору оренди від 30.03.2005 року водного об'єкта (ставка) з земельною ділянкою державної власності площею 6,8078 га, цільове призначення риборозведення та рибальство (код 01.07), кадастровий номер НОМЕР_1, укладений з ОСОБА_7 строком на 5 років, сплив, а договір оренди водойми від 04.10.2011 року, укладений строком на 10 років, не зареєстрований належним чином згідно діючого законодавства тому, є недійсним; станом на день смерті чоловік позивача не мав законних прав, як орендар на вказану водойму. За наведених обставин представники відповідача просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити.

Такого висновку суд дійшов з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації від 04.12.2004 № 467 затверджено технічну документацію по інвентаризації земельної ділянки водного фонду для надання в оренду ОСОБА_7 площею 11,8975 га, в тому числі: водне дзеркало - 10,6507 га, під гідроспорудами - 0,4734 га, землі водоохоронного призначення - 0,7734 га, за рахунок земель державної власності на території Мончинської сільської ради. Також, пунктом 2 цього розпорядження ОСОБА_7 надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку водного фонду з встановленою орендною платою 150 грн. за 1 га водного дзеркала (т.1 а.с. 29).

Між Мончинською сільською радою Погребищенського району Вінницької області в особі сільського голови ОСОБА_8 та ОСОБА_7 30.03.2005 року укладено договір оренди водного об'єкта (ставка) з земельною ділянкою державної власності площею 6,8078 га, цільове призначення риборозведення та рибальство (код 01.07), кадастровий номер НОМЕР_1, зазначений договір укладено строком на 5 років (т.1 а.с. 30 - 32).

Між Мончинською сільською радою Погребищенського району Вінницької області в особі сільського голови Цимбала В.М. та ОСОБА_7 04.10.2011 року поновлено (переукладено) договір оренди земельної ділянки площею 6,8078 га строком на 10 років. Договір переукладений на підставі рішення 11 сесії 6 скликання Мончинської сільської ради від 04.10.2011 року (т.1 а.с. 33 - 37).

Відповідно до п. 1 вказаного рішення, сесія вирішила терміном на 10 років поновити (шляхом переукладання) договору оренди земельної ділянки водного фонду, загальною площею 6,8 га, в тому числі під водоймою: 6,1982га. під гідротехнічною спорудою: 0,2255га, землі охоронного призначення: 0,3841га, який укладений 30.03.2005 року з ОСОБА_7

ОСОБА_7, з яким позивач перебувала у шлюбі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами про одруження та смерть (т.1 а.с. 39 - 40).

З копії листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранова О.О. від 25.01.2016 року № 7/02-14 вбачається, що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 08.12.2015 року заведено спадкову справу після смерті 19 серпня 2015 року ОСОБА_7. За наявними в спадковій справі відомостями, спадкоємцями за законом є син померлого - ОСОБА_11, батько померлого ОСОБА_12, мати померлого ОСОБА_13 та дружина померлого ОСОБА_3 (т.1 а.с.196).

Рішенням І-ї сесії 7 скликання Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області № 14 від 18.11.2015 року СТОВ «Дніпро» с. Мончин надано погодження на розробку технічної документації та грошової оцінки гідроспоруди (греблі) урочища «Іванків» в користування на умовах оренди для водозабору, догляду без права випуску води з водоймища з метою підтримання рівня грунтових вод населеного пункту (т. 1 а.с. 219).

Згідно ст. 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, в такому разі згідно ст. 162 КАС України, суд може визнати такі рішення, дії чи бездіяльність протиправними, або іншим чином гарантувати дотримання і захист прав, свобод та інтересів особи з боку суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 66 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14. Конституції земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю фізичних і юридичних осіб гарантується в конституційному порядку. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У зв'язку з цим розд. IV Земельного Кодексу України цілком присвячений набуттю та реалізації прав на землю і передбачає конкретні заходи щодо безпосереднього втілення конституційних положень у суспільне життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

У ст. 19 ЗК України зазначено усі категорії земель України за основним цільовим призначенням, в тому числі і землі водного фонду.

Згідно ст. 58 ЗК України до земель водного фонду відносять землі, зайняті водними об'єктами - морями, річками, озерами, водосховищами та ін., а також: землі, виділені під смуги відводу і водоохоронні зони водних об'єктів.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі смерті фізичної особи-орендаря.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", до питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 вищевказаного закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 21 постанови Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2 , судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі чи повернути позовну заяву з посиланням на частину другу цієї статті, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Судом встановлено, що орендар ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, то договір оренди водного об'єкту (ставка) від 30.03.2005 року на підставі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» припинив свою дію, що підтверджується п.6.1 договору оренди водного об'єкту (ставка) від 30.03.2005 року, в якому зазначено підстави припинення дії договору оренди - в разі смерті орендаря- фізичної особи.

Тому суд вважає, що позивачем та її представником суду не доведено, що ОСОБА_3 є суб'єктом правовідносин, на які поширюється дія оскаржуваного нею рішення Мончинської сільської ради 1 сесії 7 скликання від 18.11.2015 року № 17, а також судом достовірно встановлено, що позивач не є особою щодо якої це рішення застосовано, у зв'язку з чим в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 14, 17, 18, 70, 71, 79, 86, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення І-ї сесії 7 скликання Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області № 14 від 18.11.2015 року «Про надання СТОВ «Дніпро» с. Мончин погодження на розробку технічної документації та грошової оцінки гідроспоруди (греблі) урочища «Іванків» в користування на умовах оренди для водозабору, догляду без права випуску води з водоймища з метою підтримання рівня грунтових вод населеного пункту» - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя: