Справа № 265/7502/16-а
Суддя: Щербіна А. В.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7502/16-а
Провадження №2-а/265/39/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А.В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Василів О.С.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (надалі - Управління соцзахисту) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В обгрунтування позову зокрема зазначила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 та перебуваю на обліку в Управлінні соцзахисту як внутрішньо переміщена особа. З 15.03.2016 року по 14.09.2016 рік їй була призначена щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Проте, вказана допомога була їй виплачена не в повному обсязі, а саме за період з 01.06.2016 року по 14.09.2016 рік допомога виплачена не була. 24.11.2016 року вона звернулася до Управління соцзахисту із заявою про повідомлення їй причин невиплати щомісячної адресної допомоги. Листом від 01.12.2016 року Управління соцзахисту її повідомило, що 02.07.2016 року соціальним інспектором було здійснено вихід за адресою її проживання для перевірки достовірності зазначеної нею у заяві інформації про фактичне місце проживання та власниця квартири не підтвердила її фактичне місце проживання, на підставі чого було складено акт. На засіданні районної комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лівобережного району від 08.07.2016 року №2 було прийнято рішення про відмову їй у виплаті адресної допомоги з 01.06.2016 року у зв'язку із тим, що місце її фактичного перебування не підтверджено. Вважала відмову у виплаті їй щомісячної допомоги незаконною та такою, що порушує її законні права, так як акт, на підставі якого їй було відмовлено у призначенні допомоги, був підписаний невідомою людиною, яка не мала ніякого відношення до неї та власника квартири. Зі слів власниці квартири, соціальний інспектор до неї не приходив і ніяких актів вона не підписувала. Посилаючись, зокрема на ст.ст.19, 22, 55 Конституції України, Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлового - комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2016 року, просила суд: визнати незаконним рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо відмови у призначенні їй щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг за період з 01.06.2016 року по 14.09.2016 рік; зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради виплатити їй щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг за період з 01.06.2016 року по 14.09.20016 рік.

Відповідач Управління соцзахисту подало до суду заперечення проти позову. В обгрунтування яких зокрема зазначило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб Лівобережного району з 12.03.2016 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №505, затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 21.03.2016 року з ПАТ «Державний ощадний банк України» до Управління надійшли документи ОСОБА_1 щодо призначення вищезазначеної допомоги. Листом ДСЗН Донецької ОДА від 26.04.2016 №вх01594/01-13, який надійшов до Управління 27.04.2016, з врахуванням листа Міністерства соціальної політики України №вх.00198/01-10, були надані роз'яснення щодо здійснення виплат допомоги внутрішньо переміщеним особам, зокрема було акцентовано увагу, що здійснення виплат по довідках без штампа ДМС можливо тільки після внесення відповідних змін до постанов Кабінету Міністрів, що було закріплено п.2 розділу 2 «Прикінцеві положення» закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій прав і свобод внутрішньо'

переміщених осіб» від 24.12.2015 року, оскільки норма, згідно якої територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері міграції, повинен проставляти у довідці про взяття на облік ВПО відмітку про реєстрацію була скасована. У зв'язку з надходженням на адресу Управління листа ДСЗН виплату допомоги ОСОБА_1 було призупинено з 01.06.2016 року. Вказували, що 02.07.2016 року, спеціалістом Управління було здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_1 Під час здійснення обстеження, спеціалістам Управління за адресою: АДРЕСА_1, двері квартири відкрила жінка по прізвищу «ОСОБА_8», яка представилася власницею даного житла та повідомила, що громадянка ОСОБА_1 за даною адресою не мешкає та підписала складений акт. Чинне законодавством України, зокрема постанова Кабінету Міністрів України від №365, яка регламентує порядок здійснення перевірок факту проживання внутрішньо переміщених осіб, не передбачено завчасне повідомлення громадян про вихід спеціалістів уповноваженого Управління за місцем мешкання для здійснення обстеження та підтвердження реального факту проживання на території міста. Жодним нормативно-правовим актом чинним на території України спеціалістам Управління, які здійснюють обстеження матеріально-побутових умов проживання внутрішньо переміщених осіб, не надано право на витребування документів, які підтверджують факт власності житла у громадян або надання будь-яких інших документів підтверджуючий чи спростовуючих факт володіння або проживання в житловому приміщенні та наявність підстав для підписання актів обстеження. Також управління не володіє інформацією щодо реальних господарів житла, яке надається в оренду внутрішньо переміщеним особам. В матеріалах особової справи ОСОБА_1 відсутні документи, які підтверджують, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_7 З урахуванням викладеного, просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

В судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник Управління соцзахисту Василів О.С., що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала заперечення проти позову, позовні вимоги не визнала та в їх задоволенні просила відмовити.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. З січня 2016 року у вказаній квартирі постійно проживає ОСОБА_1 Зазначила, що ніяких актів про не проживання ОСОБА_1 у вказаній квартирі вона не підписувала. Хто така ОСОБА_8 їй невідомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що нею 02.07.2016 року було складено акт про не проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3. Вказаній акт вона склала на підставі пояснень ОСОБА_8, яка представилася власником вказаної квартири. Документи про право власності вона у неї не перевіряла, оскільки не мала на це повноважень.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, показання свідків, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, має статус внутрішньо переміщеної особи з фактичним місцем проживання АДРЕСА_2

Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505 (надалі - Порядок №505), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Під час судового розгляду встановлено, що грошова допомога була призначена ОСОБА_1 з 15.03.2016 року по 14.09.2016 року.

16.05.2016 року розпорядженням начальника Управління соцзахисту ОСОБА_1 з 01.06.2016 року була призупинена виплата щомісячної адресної допомоги у зв'язку зі з'ясуванням обставин, передбачених листом Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної адміністрації від 26.04.2016 року №01594/01-13.

Відповідно до п.12 Порядку №505, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: 1) подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; 2) надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; 3) зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; 4) виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. При цьому, виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

В той же час, під час судового розгляду, з боку Відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що розпорядження начальника Управління соцзахисту від 16.05.2016 року про призупинення виплати щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 з 01.06.2016 року було прийнято за наявності підстав, передбачених п.12 Порядку №505 суду не надано.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням начальника Управління соцзахисту від 12.07.2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті щомісячної адресної допомоги за період з 01.06.2016 року по 14.09.2016 рік.

Відповідно до п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365 (надалі - Порядок №365), соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

В судовому засіданні, представник Відповідача Василів О.С. пояснила, що підставою для припинення виплати щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 став акт про встановлення факту відсутності ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання, складений працівником Управління соцзахисту.

Відповідно до пп.6 - 8 Порядку №365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації. Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації. Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Держприкордонслужба протягом п'яти робочих днів безоплатно подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення на його запит інформацію про виїзд внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, із зазначенням кількості днів такої відсутності протягом 90 днів, які передують даті подання відповідного запиту.

Доказів того, що після складання акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 та встановлення факту відсутності фактичного її проживання у АДРЕСА_2, Управлінням соцзахисту була дотримана процедура передбачена пп. 6 - 8 Порядку №365, суду не надано.

При цьому, суд не приймає до уваги акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 02.07.2016 року та критично оцінює показання свідка ОСОБА_6, оскільки викладені у ньому відомості не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10512422 від 09.10.2013 року та показаннями свідка ОСОБА_7

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частина 3 ст.2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду, з боку Відповідача не надано належним та допустимих доказів того, що приймаючи рішення про припинення виплати адресної допомоги ОСОБА_1 з 01.06.2016 року Управління соцзахисту діяло з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати незаконним рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг за період з 01.06.2016 року по 14.09.2016 рік.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг за період з 01.06.2016 року по 14.09.20016 рік.

3. Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Ця постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини цієї постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови складеної у повному обсязі.

Повний текст цієї постанови було складено - 03 квітня 2017 року.

Суддя А.В.Щербіна