Справа № 804/15362/15
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 березня 2017 року К/800/1902/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Борисенко І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2015

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016

у справі № 804/15362/15

за позовом Акціонерного товариства «Електроград»

до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Вищого адміністративного суду України в січні 2017 року надійшла касаційна скарга Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 11.01.2017 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016 у справі № 804/15362/15. У касаційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.01.2017 касаційну скаргу було залишено без руху на підставі ч. 4 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки касаційна скарга подана після закінчення строку, встановленого ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, а наведені скаржником причини пропуску процесуального строку визнані судом не поважними. При цьому, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.01.2017 судом зазначено, що довідка відповідача від 17.03.2016 (надана як доказ відсутності коштів) не може бути визнана судом в якості належного доказу поважності причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016, оскільки лише фіксує факт залишку коштів на розрахункових рахунках ДПІ станом на 16.03.2016 та містить відомості про доведені кошторисні призначення на 2016 рік у сумі 1 049 700,00 грн. помісячно (з лютого по грудень 2016 року). Крім того, у первинному клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження скаржник зазначив, що повторна скарга подається в січні 2017 року, оскільки питання доцільності касаційного оскарження по даній справі було винесено на розгляд робочої групи 19.10.2016 року (яке зафіксовано протоколом № 46 від 19.10.2016), а винесення питання щодо повторного звернення до суду касаційної інстанції раніше не вбачалось за можливе через значне навантаження та великий обсяг справ, що знаходяться на супроводженні.

Вказаною ухвалою про залишення касаційної скарги без руху надано строк для усунення недоліків касаційної скарги - протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї ухвали шляхом надання суду заяви із зазначенням поважних причин (із долученням відповідних доказів), якими б підтверджувалась поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 18.01.2017 була направлена на адресу скаржника та отримана ним 24.01.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.01.2017 відповідачем надіслано клопотання, в якому (крім обґрунтування щодо доцільності подальшого касаційного оскарження по даній справі) стверджується, що при вирішенні питання про сплату судового збору податковим органом використовується принцип визначення пріоритетності судових справ та перспективи вирішення справи та зазначено, що причиною несвоєчасного подання касаційної скарги є недостатність коштів та в якості доказу надано довідку (без дати та номеру) про те, що станом на 01.05.2016 року залишок невикористаних асигнувань по «КПКВК 3507010 «Керівництво та управління у сфері фіскальної політики» КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на оплату судового збору складає 69875,80 грн.

Таким чином, належних достатніх доказів на підтвердження неможливості подання касаційної скарги в період з травня 2016 року по січень 2017 року податковим органом суду не надано.

Крім того, наведені заявником обставини не можна визнати поважними причинами неможливості своєчасного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Частина перша статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України надає право сторонам та іншим, зазначеним у ній суб'єктам, оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що касаційна скарга має бути подана протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Частина друга статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб'єкту владних повноважень право у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи наведене, вказані відповідачем обставини не можна визнати поважними причинами неможливості своєчасного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій.

При цьому, суд враховує, що оскаржувані судові рішення набрали законної сили у березні 2016 року, тобто, з моменту набрання законної сили судовими рішеннями і до моменту їх оскарження минув значний період часу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06.10.2015 Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Суддя-доповідач зазначає, що у даному випадку вказані відповідачем причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

З огляду на те, що причини пропуску строку, зазначені Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у клопотанні про поновлення строку, визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження має бути відмовлено на підставі абз. 2 ч. 4 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись абз. 2 ч. 4 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016 у справі № 804/15362/15.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику, а касаційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити у суді касаційної інстанції.

3. Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Вищого адміністративного

суду України І.В. Борисенко