Справа № 754/331/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/331/17 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко О.М. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2016 року було частково задоволено його позовні вимоги до Управління ПФУ у Деснянському районі м. Києва, визнано відмову Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва щодо перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 26.11.1993 року протиправною та зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва провести перерахунок основного розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку з урахуванням довідки від 23.02.2016 року та проводити виплату вже перерахованої пенсії починаючи з 26.02.2016 року з урахуванням проведених виплат. Однак, 16.12.2016 року йому була виплачена пенсія в розмірі 48,34% від суми місячного заробітку замість 90%, як це зазначено в постанові суду. На його звернення з проханням роз'яснити причини не виконання постанови суду, відповідач надав відповідь, в якій зазначив про те, що в постанові суду не зазначено про перерахунок його пенсії без обмеження її максимального розміру, а тому перерахувати пенсію в розмірі 90% Управління не може. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню, провадження у справі - закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2016 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління ПФУ у Деснянському районі м. Києва, визнано відмову Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва щодо перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 26.11.1993 року протиправною та зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок основного розміру призначеної йому пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку з урахуванням довідки від 23.02.2016 року починаючи з 26.02.2016 року з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою суду від 14.09.2016 року було виправлено описку а абзаці 3 резолютивної частини постанови суду, замість: «Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок основного розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку з урахуванням довідки від 23.02.2016 року починаючи з 26.02.2016 року з урахуванням проведених виплат» зазначити: «Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва провести перерахунок основного розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку з урахуванням довідки від 23.02.2016 року починаючи з 26.02.2016 року з урахуванням проведених виплат».

Ухвалою суду від 05.10.2016 року було внесено виправлення в абзац 3 резолютивної частини постанови суду, замість: «Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва провести перерахунок основного розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку з урахуванням довідки від 23.02.2016 року починаючи з 26.02.2016 року з урахуванням проведених виплат» зазначено: «Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва провести перерахунок основного розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку з урахуванням довідки від 23.02.2016 року та проводити виплату вже перерахованої пенсії починаючи з 26.02.2016 року з урахуванням проведених виплат».

Ухвалою суду від 26.12.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про внесення уточнень в постанову суду та виконавчий лист відмовлено.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в м. Києві від 21.09.2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №754/3172/16а, виданого Деснянським районним судом м. Києва на виконання постанови суду від 29.03.2016 року.

На виконання постанови суду від 29.03.2016 року, 16 грудня 2016 року йому було виплачено пенсію у розмірі 48,34% від суми місячного заробітку замість 90%, як це зазначено в постанові суду.

Звернувшись до відповідача з заявою про роз'яснення такого розміру виплати йому пенсії, позивач отримав відповідь про те, що згідно постанови суду від 29.03.2016 року вказівки щодо перерахунку пенсії без обмеження її максимального розміру не зазначено, тому врахувати вимоги для перерахунку пенсії, які зазначені у зверненні позивача у Управління відсутні законні підстави.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень порядок якого регулюється виключно Законом України та підзаконними нормативно-правовими актами, є безпосередньою функцією у здійсненні заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, порядок та контроль за виконанням рішення суду покладається на Державну виконавчу службу, як державний орган який безпосередньо виконує покладені функції та безпосередньо наділений всіма правами та обов'язками.

Крім того, судом першої інстанції зі змісту постанови суду від 29.03.2016 року встановлено, що судом було визнано неправомірними дії Управління ПФУ в Деснянському районі та зобов'язано вказане Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача.

При цьому в адміністративному позові позивач посилається на неправомірність дій посадових осіб та невиконання даної постанови посадовими особами Лівобережного об'єднаного Управління ПФУ в м. Києві, однак, з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у передбаченому законом порядку до суду не звертався.

Також в прохальній частині свого адміністративного позову позивач просить зобов'язати Управління виконати постанову суду від 29.03.2016 року, яка вступила в законну силу, а саме: зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві виконати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2016 року, яка вступила в законну силу 11.04.2016 року з наступними роз'ясненнями від 14.09.2016 року, 05.10.2016 року та 26.12.2016 року щодо перерахунку основного розміру призначеної йому пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного (чинного заробітку) без обмежень її максимального розміру з урахуванням поданої ним довідки від 23.02.2016 року та проводити виплату постійно вже перерахованої пенсії про новий посадовий оклад в розмірі 90% без обмежень її максимального розміру починаючи з 26.02.2016 року з урахуванням проведених виплат.

Проте, відповідно до резолютивної частини постанови суду від 29.03.2016 року судом було розглянуто та задоволено вимоги позову ОСОБА_2 в межах заявлених вимог.

Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

За змістом ч. 4 ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначене, колегія суддів зауважує, що чинним законодавством України визначено відповідний порядок виконання судового рішення, однак цим порядком не передбачено в судовому порядку звертатись з позовом про зобов'язання відповідача (боржника в виконавчому провадженні) виконати судове рішення.

Крім цього, положеннями ст. 267 КАС України визначено порядок здійснення судового контролю.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Також колегія суддів вважає, що фактично позивач звернувся до суду суду з вимогам щодо того самого спору між тими самими сторонами, щодо яких є така, що набрала законної сили постанова суду.

Згідно з правилами п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ч. 1 ст. 157 цього Кодексу.

Враховуючи вказані обставини, та зазначені вище правила адміністративно-процесуального законодавства України, колегія суддів приходить до висновку про те, що провадження в даній справі підлягає закриттю із скасуванням судового рішення суду першої інстанції, оскільки питання неправомірності дій відповідача щодо невиконання судового рішення, що набрало законної сили, підлягає вирішенню в порядку, визначеному розділом 5 КАС України, і не може повторно бути предметом судового розгляду.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 157, 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року - скасувати, провадження по справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 03.04.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.