Справа № 813/2479/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 березня 2017 року м. Київ К/800/8808/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання противпавним і скасування наказів,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив: визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області) № 1457 від 21 червня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Франківського ВП ГУНП у Львівській області полковника поліції ОСОБА_1»; визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП у Львівській області № 181 о/с від 24 червня 2016 року «По особовому складу», яким його звільнено зі служби в поліції; поновити його на посаді начальника Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області (далі - Франківський ВП ГУ НП у Львівській області) з 25 червня 2016 року; стягнути з ГУ НП у Львівській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 1457 від 21.06.2016р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Франківського ВП ГУНП у Львівській області полковника поліції ОСОБА_1". Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 181 о/с від 24.06.2016р. "По особовому складу". Поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 40545 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що факти, які встановлювались службовим розслідуванням, підлягають встановленню та доведенню у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, а притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення такого правопорушення є самостійною підставою для звільнення особи з займаної посади.

Лише у випадку незастосування судом до особи покарання або ненакладення на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, таку особу може бути притягнено до дисциплінарної відповідальності, зокрема шляхом звільнення з займаної посади з інших передбачених законом підстав, що відповідає приписам частини другої статті 65 Закону України «Про запобігання корупції».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні пощову, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Висновком службового розслідування встановлено, що позивач, з метою схилити громадянку ОСОБА_3 до передачі неправомірної вигоди за нібито притягнення громадянина ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, вступив в останнім у змову і 02 червня 2016 року у своєму службовому кабінеті отримав від громадянки ОСОБА_3 через ОСОБА_4 неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США та 50 000 грн, за непритягнення останнього до надуманої кримінальної відповідальності та непоміщення його до ізолятора тимчасового тримання, після чого був затриманий працівниками Управління внутрішньої безпеки у Львівській області Департаменту ВБ НП України у своєму кабінеті, а грошові кошти були вилучені.

Наказом т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області від 21.06.2016 р. № 1457 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Франківського ВП ГУНП у Львівській області полковника поліції ОСОБА_1» за грубе порушення службової дисципліни, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вчинення проступку, який дискредитує звання поліціейського, а саме: використання своєї посади як начальника відділу поліції для створення обставин, як сприяли вимаганню неправомірної вигоди у громадян, на начальника Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області полковника поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом т.в.о начальника ГУ НП у Львівській області від 24.06.2016 № 181 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби); підстава: наказ ГУ НП від 21.06.2016 № 1457.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що службове розслідування було проведене на підставі наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області, з дотриманням вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230; зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073.

Позивач в ході проведення службового розслідування від дачі письмового пояснення за цим фактом відмовився, що підтверджується відповідним актом від 18.06.2016.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону №580-VIII, відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6) та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10).

Твердження позивача та суду першої інстанції на протиправність звільнення за відсутності обвинувального вироку суду є безпідставними та необгрунтованими, оскільки позивач був звільнений саме за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII - за вчинення дисциплінарного проступку, а не за пунктом 10 цієї статті, тому відсутність вироку щодо позивача не впливає на законність його звільнення.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторирету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, у зв'язку з чим вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах власних повноважень.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду апеляціїної інстанції залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що 18.06.2016 від ОСОБА_1 ніхто не вимагав повноцінного надання пояснень, а йому самому, відповідно до ухвали суду, про обрання запобіжного заходу, було заборонено безпосереднє спілкування з працівниками ГУ НП у Львівській області, а всі необхідні пояснення були надані адвокатом 21.03.2016.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ознак необґрунтованого застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права в касаційній скарзі не зазначено та викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Крім того, доводи та зміст касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку, що судом попередньої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування рішень.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання противпавним і скасування наказів.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка