Справа № 467/269/13-а (2а/467/6/13)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2017 р. м. Київ К/800/37393/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Заїки М.М., Мойсюка М.І. (доповідач),

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області на постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2013 року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області (далі - УПФУ), в якому просив визнати неправомірною відмову УПФУ в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2 липня 2009 року; стягнути з УПФУ невиплачену пенсію за період з 2 липня 2009 року по 8 листопада 2012 року в сумі 47800 гривень та моральну шкоду в розмірі 1500 гривень.

В обґрунтування позову зазначав, що УПФУ неправомірно відмовило йому в призначенні пенсії, що призвело до порушення його прав, а тому ОСОБА_4 просив задовольнити вимоги.

Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2013 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПФУ, зобов'язано призначити та виплатити пенсію ОСОБА_4 за віком на пільгових умовах з 3 липня 2009 року по 8 листопада 2012 року.

Не погоджуючись із рішеннями судів, посилаючись на неправильне застосування ними норм матеріального і порушення норм процесуального права, в поданій касаційній скарзі, відповідач просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходили з того, що загальний трудовий стаж позивача складає більше 25 років, спеціальний - на посаді тракториста-машиніста - більше 20 років, а тому відповідач безпідставно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 2 липня 2009 року.

Проте до такого висновку суди дійшли без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права з таких підстав.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення ними 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Тобто, обов'язковою умовою призначення пенсії в даному випадку є наявність відповідного загального та спеціального трудового стажу.

Згідно зі статтею 62 вказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, встановлення факту наявності або відсутності трудового стажу можливо лише за результатами дослідження трудової книжки.

Так, в оскаржуваних судових рішеннях відсутня інформація щодо дослідження трудової крижки позивача, чи інших документів, які б підтверджували наявність необхідного трудового стажу. Проте суди зазначили, що постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2010 року, залишеного без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року встановлено наявність такого стажу.

Такі обґрунтування судів попередніх інстанцій є необґрунтованими та безпідставними, оскільки постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2010 року та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року визнано лише можливість встановлення такого трудового стажу позивача в порядку, передбаченому пунктом 18 Порядку №637.

За таких обставин, для повного та всебічного з'ясування обставин справи суди першої та апеляційної інстанції мали б дослідити трудову книжку позивача чи інші документи, які встановлюють наявність загального та спеціального стажу останнього.

Враховуючи, що процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.М. Заїка

М.І. Мойсюк