Справа № 357/2591/17
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2591/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у місті Білій Церкві Київської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи від захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в УПФУ у місті Білій Церкві та отримує пенсію по інвалідності, 10.08.2016 року установою БВК-35 м. Біла Церква на виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2016 року по справі № 357/3422/16-а 2-а/357/126/16, яка набрала законної сили, йому видано довідку про оплату праці за роботу в зоні відчуження в період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року та з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року. 21.02.2017 року позивач звернувся до відповідача за перерахунком пенсії на підставі вказаної довідки, але рішенням УПФУ від 01.03.2017 року за № 3957/03 йому відмовлено у проведенні такого перерахунку, основною причиною відмови було визначено, що в довідці незаконно вказано оплату за 2 години понаднормового часу. Позивач просив суд визнати дії посадових осіб УПФУ у місті Білій Церкві щодо відмови в призначенні /перерахунку/ його пенсії протиправними; зобов'язати відповідача провести йому з 21.02.2017 року призначення /перерахунок/ та виплату пенсії згідно довідки № 199 від 10.08.2016 року про оплату праці в зоні відчуження в м. Прип'ять в період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року та з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року, видану установою БВК-35.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник УПФУ в м. Білій Церкві в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений завчасно належним чином, причини неявки представника відповідача суду невідомі, заяв, клопотань, заперечень на позов до суду не надано.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Як встановлено по справі, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджено посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, копією пенсійного посвідчення.

Позивач з 01.08.2004 року перебуває на обліку в УПФУ в м. Біла Церква та отримує пенсію по інвалідності, яку призначено відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судовому засіданні також встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2016 року по справі № 357/3422/16-а 2-а/357/126/16 за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської виправної колонії № 35 було зобов'язано відповідача видати позивачу довідку про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС в період з 30.05.1986 року по 14.06.1986 року з врахуванням посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, кратності третьої зони небезпеки, оплати 2-х годин понаднормового часу, дана постанова набрала законної сили відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 року, згідно якої рішення суду першої інстанції залишено без змін, що стверджується копіями цих судових рішень.

На виконання постанови суду БВК № 35 позивачу видано довідку № 199 від 10.08.2016 року про оплату праці в зоні відчуження м. Прип'ять за період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року та з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року з врахуванням кратності 4 по 3-й зоні небезпеки, оплати за роботу в понаднормовий час за 2 години, посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі та збереженого середнього заробітку за місцем роботи /служби/, що вбачається з копії даної довідки в матеріалах справи.

Цю довідку позивачем було надано до УПФУ у місті Білій Церкві для перерахунку пенсії 21.02.2017 року, але рішенням від 01.03.2017 року за № 57/1516, копія якого є в матеріалах справи, відповідач відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії по інвалідності на підставі вказаної вище довідки посилаючись на те, що довідка складена з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, законодавством не передбачена оплата за понаднормовий час військовослужбовцям, які виконували роботу в зоні відчуження, пов'язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсій зазначеним категоріям осіб визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2012 року діє Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210. Порядком передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

У разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному з неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. В такому випадку довідка про заробітну плату видається за формою, затвердженою Міністерством соціального захисту населення України (згідно листа від 27.02.1996 р. №01-3/244-013-21) за постановою Ради Міністрів Української РСР та Української Республіканської ради профспілок від 10.06.1986 року № 207-7 та у відповідності до інших нормативних актів про оплату праці, які діяли під час виконання роботи (служби) в зоні відчуження.

Відповідно до п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення /перерахунку/ пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 /в редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014 року/, зареєстровано в Мінюсті України 31.07.2014 року за № 895/25672, довідка про заробітну плату /дохід/ особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату, підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовано або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником або архівними установами.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43 для працівників, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні відчуження, був встановлений 6-годинний робочий день та 6-ти денна робоча неділя.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964 були встановлені зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, I зону небезпеки, провадилась відповідно у 5, 4, 3 - кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.

Перелік населених пунктів і виробничих об'єктів, де оплата праці проводилась відповідно до зон небезпеки, затверджено рішеннями Урядової комісії від 07.08.86 р. № 87 (лист Держкомпраці УРСР від 13.08.86 р. № 115), від 19.08.86 р. № 108 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.86 р. № 124), від 18.09.86 р. № 173 (лист Держкомпраці УРСР від 24.09.86 р. № 140), від 05.01.87 р. № 339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.87 р. № 1).

На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці провадилась з дня аварії виходячи з підвищених на 100 % тарифних ставок, посадових окладів, відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. № 524-156 (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 р. № 168).

Відповідно до рішення Урядової комісії від 02 лютого 1987 року № 351 після 01.03.1987 року оплата у зоні ЧАЕС провадилась на різних ділянках проммайданчика ЧАЕС в залежності від радіаційної обстановки з застосуванням показника кратності від 2 до 5.

Згідно з розпорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 рс працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що отримали гранично допустиму дозу опромінення, в зв'язку з чим вони не можуть бути допущені до виконання обов'язків в зонах, по місцю основної роботи виплачувалась одноразова винагорода, в т.ч. особам офіцерського і начальницького складу органів внутрішніх справ - 3 місячних окладів грошового забезпечення по посаді, а особам молодшого начальницького і рядового складу -500 крб.

Відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року за № 524-156 було надано право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС по підвищених до 100% тарифних ставках і посадових окладах. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок і окладів встановлювалися з урахуванням складності і терміновості робіт. Цією ж постановою особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, виконуючим службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС , посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню виплачувалися в подвійному розмірі.

На осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ у відповідності до норм розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року №1031-рс поширювалися положення розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 р., де зазначено, що грошове забезпечення начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в 3,2,1 зонах небезпеки проводиться в 5,4,3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницьких складів, прапорщикам і мічманам також із окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем роботи (служби) нараховувалися на одинарний посадовий оклад.

У відповідності з п.3 постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР виділялись кошти із союзного бюджету на витрати, передбачені розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964 та від 23.05.1986 року № 1031 /на оплату праці в зоні особливого контролю по підвищених до 100 % тарифних ставках, в кратних розмірах у зонах небезпеки , на виплату одноразової винагороди за отримання максимально допустимої дози радіації, на одноразову винагороду, яка виплачувалась за виконання особливо важливих і відповідальних робіт в розмірі до 1000 крб. та на виплату премії в розмірі до 400 крб. у відповідності з п.3 постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195/.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1006-р від 25.11.1993 року «Про надання дозволу МВС на перерахунок грошового утримання колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» та розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 р. за № 1031рс, розрахунок такого грошового утримання здійснюється із посадового окладу і окладу за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні відчуження ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Іншого порядку чи способу розрахунку грошового утримання чинним законодавством не передбачено.

Як вказано вище в рішенні, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до БВК № 35 про видачу довідки про оплату праці в зоні відчуження було встановлено, що позивачу виплачено подвійний оклад за роботу в м. Припять, що підтверджено відомістю про виплату кратних окладів за роботу в зоні відчуження та особовим рахунком позивача. А також, позивач надав відповідачу довідку №87 про відрядження та копію маршрутного листа, який містить відомості щодо місця несення служби позивачем, час перебування, номер наказу та відомості щодо радіоактивного опромінення.

Тобто, участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджена відповідними належними доказами та первинними документами про оплату праці, копії цих документів також надані суду під час розгляду даної справи за позовом до УПФУ у місті Білій Церкві.

Крім того, згідно з ч.2 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст..129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Принцип обов'язковості судових рішень закріплений також в ст.14 КАС України, за нормами якої постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Саме на виконання судового рішення в адміністративній справі, яке набрало законної сили, Білоцерківською ВК № 35 і було видано позивачу довідку про оплату праці за роботу в зоні відчуження № 199 від 10.08.2016 року.

В листі Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 року за № 2379/12/13-12 вказується на те, що за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

Судами першої та апеляційної інстанції вже були встановлені обставини щодо підстав видачі позивачу відповідної довідки про оплату праці за роботу в зоні відчуження та щодо правомірності включення в цю довідку відповідних нарахувань, а саме: посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, кратності третьої зони небезпеки, оплати 2-х годин понаднормового часу, на що вказано вище.

А тому ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, а доказів на спростування вказаних обставин відповідачем надано не було.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, відповідач, відмовляючи позивачу в проведенні перерахунку пенсії з врахуванням довідки про оплату праці за роботу в зоні відчуження № 199 від 10.08.2016 року, діяв всупереч з нормами законодавства, на які вказано вище в постанові.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача за перерахунком пенсії 21.02.2017 року.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

А тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з 01.03.2017 року.

Керуючись ст. ст. 19, 229-1 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210, Порядком подання та оформлення документів для призначення /перерахунку/ пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 /в редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014 року/, зареєстровано в Мінюсті України 31.07.2014 року за № 895/25672, постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які зайняті на роботах, що пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища», ст.ст. 6, 14, 17, 72, 99, 158-163, 167,185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії посадових осіб управління Пенсійного Фонду України у місті Білій Церкві Київської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 199 від 10.08.2016 року про оплату праці за роботу в зоні відчуження за період з 30.05.1986 року по 14.06.1986 року.

Зобов»язати управління Пенсійного Фонду України у місті Білій Церкві Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки № 199 від 10.08.2016 року про оплату праці в зоні відчуження в м. Прип»ять в період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року та з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року, яку видано Білоцерківською виправною колонією № 35, починаючи з 01 березня 2017 року з врахуванням виплачених сум пенсії.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. М. Дмитренко