Справа № 296/6436/16-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сингаївський О.П.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" квітня 2017 р. Справа № 296/6436/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Жизневської А.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "19" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 19.09.2016року визнано неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення з 07.11.2011 виплат пенсії ОСОБА_3.

Зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області поновити з 07.11.2015 виплату пенсії ОСОБА_3 і продовжувати її виплачувати в подальшому без будь-яких обмежень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 197 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області і з 2005 року отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" .

З 31 грудня 2005 року, з моменту призначення пенсійного забезпечення, позивач перебував на посаді начальника управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Житомирській області (територіального органу МВС України) і з 07.11.2015 займає посаду начальника управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Згідно наданого відповідачем роз'яснення за 461/03-23 від 01.02.2016 вбачається, що з 07.11.2015 виплату пенсії позивачу було припинено відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким внесені зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповідно до частини 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24 грудня 2015 року.

Дослідивши наведені норми законодавства та доводи апеляційної скарги щодо наявності законодавчих підстав для припинення виплати пенсії позивачу колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04.04.2006 р. N 3591-IV, у редакції Закону України N213-VIII від 02.03.2015р. тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Разом з тим, відповідно до п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України N213-VIII від 02.03.2015р. у разі неприйняття до 1 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України N213-VIII від 02.03.2015р. закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми перелічених спеціальних законів щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цими Законами не призначаються. З 1 червня 2015 року особам, які підпадають під дію вище перелічених Законів пенсія призначалася відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку із зазначеним, передбачені статтею 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII, підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону відпали.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2016року (№21-948а16) про що зазначено в ухвалі від 18.10.2016року (№320/9477/15-а).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у період з 7 листопада 2015 року по 31.12.2015року позивач мав право на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З копій списків виплати пенсії за листопад - січень 2015року вбачається, що ОСОБА_3 у період листопада - грудня 2015року отримав щомісячно пенсію у розмірі 6520,58грн.

Оскільки наявними у справі доказами підтверджується обставини щодо виплати позивачу пенсії у період з 7 листопада 2015 року по 31.12.2015року, то позовні вимоги про визнання дій відповідача щодо припинення виплати пенсії та зобов'язання її виплатити за обумовлений період задоволенню не підлягають.

Стосовно ж решти періоду припинення виплати обумовленої пенсії з 01.01.2016року до дати звернення позивача з адміністративним позовом до суду, то колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до частини 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24 грудня 2015 року (далі по тексту іменовано -Закон" №911-VIII) у ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перше речення частини першої викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону №911-VIII передбачено, що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об'єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

З наведеного слідує, що органи Національної поліції у період 2016року не відносились до переліку органів, служба в яких виключала застосування обмежень передбачених частиною 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24 грудня 2015 року у виплати пенсії .

Відтак, з обумовлених обставин справи та норм законодавства слідує, що оскільки позивач у період 2016року перебував на посаді начальника управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області, то на нього поширювались обмеження у виплаті пенсій у період 2016року, передбачені ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахування змін внесених частиною 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24 грудня 2015 року.

Зміни внесені Законом № 911-VIII від 24 грудня 2015 року неконституційними на час звернення позивача до суду за захистом порушеного права визнані не були, а відтак підлягали застосуванню відповідачем.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 про визнання неконституційними положення частини сьомої статті 43, першого речення першої частини статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положення частини сьомої статті 43, першого речення першої частини статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-Х11 визнані неконституційними

Зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідач норм вказаного Закону України та Конституції України не порушував оскільки у період з 01.01.2016року до дати звернення позивача до суду Закон № 911-VIII від 24 грудня 2015 року підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, про наявність правових підстав у відповідача для припинення виплати названої пенсії позивачу у період з 01.01.2016року до дати звернення позивача до суду.

Відтак, у задоволенні позовних вимог позивача за період з 01.01.2016року до дати звернення позивача до суду з адміністративним позовом слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 2 та 6 КАС України, захисту в судовому порядку підлягають порушені права. За наведених положень законодавства, вимоги позивача сформовані на майбутнє задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "19" вересня 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.В. Жизневська

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10014

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,