Справа № 296/177/17
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.В.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"30" березня 2017 р. Справа № 296/177/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "16" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним та просив визнати неправомірними бездіяльність (дії) державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині невиконання постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 20 квітня 2015, скасувати як незаконні постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Сладь Т.П. про повернення виконавчого документу від 04.10.2016 року та зобов"язати відповідача звернутися до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження та заміну порядку і способу виконання судового рішення.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2017 року позивачу поновлено строк звернення до суду та відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

На підставі рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 20 квітня 2015 року, 12 травня 2015 року позивачу видано виконавчий лист, яким зобов'язано управління Пенсійного фонду в місті Житомирі з 01.01.2014 року провести відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_3 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, що визначена ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням фактично здійснених виплат (а.с. 4).

15 квітня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Луцюк А.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (а.с. 13).

В подальшому державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Сладь Т.П. винесено постанову від 04.10.2016 про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав п.9 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки наявна встановлена законом заборона щодо звернення на майно та кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення, про що складено акт державного виконання; та листом від 04.01.2017 направлено цю постанову ОСОБА_3 (а.с. 3 (на звороті), 16).

Суд першої інстанції перевіряючи дії державного виконавця на відповідність вимог ч.3 ст.2 КАС України щодо винесення постанови про повернення виконавчого листа дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно. Окрім того, суд посилався на те, що вимоги позивача щодо оскарження постанови, викладені ним в позовній заяві не відповідають дійсним обставинам повернення виконавчого листа.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

При цьому, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В свою чергу, згідно з положеннями частини 2 та 4 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Проте, як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вказаних вимог КАС України не виконав, у зв'язку з чим порушив норми процесуального закону.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з винесеною постановою про повернення виконавчого листа. Вважає, що державним виконавцем не виконано вимоги ч. 1 ст. 264 КАС України, оскільки під час виконання та на час винесення постанови про повернення виконавчого листа не було замінено сторону виконавчого провадження, боржника у справі - УПФ України в м.Житомирі реформовано з 30.03.2016 року в Житомирське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Повертаючи виконавчий лист, державний виконавець посилався на п.9 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» за яким виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Однак, як встановлено під час розгляду справи, підстави для винесення постанови про повернення виконавчого листа стосувалися боржника - Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі, яке станом на 30.03.2016 року реформовано в Житомирське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічні приписи закріплені і в ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999, відповідно до якої, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

На виконання приписів зазначених правових норм, державним виконавцем не замінювалася сторона виконавчого провадження, а всі дії щодо наявної законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення стосувалися неіснуючої сторони боржника - Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі.

Окрім того, повернувши виконавчий лист, державний виконавець фактично позбавив позивача права на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до приписів ч. 1 ст. 264 КАС України, оскільки по справі відсутнє виконавче провадження.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення в частині відмови в задоволенні позову про скасування постанови від 04.10.2016 у ВП №50845948 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови - про задоволення позову в названій частині.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для задоволення позову в іншій частині, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено, що державним виконавцем вчинилася неправомірна бездіяльність державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині невиконання постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 20 квітня 2015 року.

Так само, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов"язання відповідача звернутися до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження та заміну порядку і способу виконання судового рішення, оскільки такі повноваження передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Таке право належить як державному виконавцю так і заінтересованій стороні.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують у названій частині, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення у названій частині.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "16" лютого 2017 р. скасувати та прийняти нову.

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про повернення виконавчого документа по адміністративній справі №296/6190/14а від 04 жовтня 2016 року у ВП № 50845948.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області майдан Соборний,1,м.Житомир,10014

4 - представнику позивача: ОСОБА_6 - АДРЕСА_2, 10000 - ,