Справа № 2-а-1434/11
Суддя: Фролов О. Л.
Дата ухвалення: 2011-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Тальнівський районний суд Черкаської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1434/11

17.03.2011 р. м.Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Фролов О. Л. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі про визнання протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі у перерахунку та виплату доплат за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю та додаткової пенсії за шкоду, заподіяної особі, що віднесена до 4-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та зобовязання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом просить визнати протиправною відмову відповідача - управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі щодо перерахунку ним розмірів належних йому щомісячної доплати до його пенсії як непрацюючому пенсіонеру проживаючому на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю особи, що її віднесено до категорії 4, у відповідності з статтями 39, 51, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі здійснити перерахунок належних йому щомісячної доплати за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що віднесена до 4-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач у поданих до суду запереченнях позов не визнав та просив застосувати вимоги ст.ст. 99, 100 КАС України, в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю за їх безпідставністю посилаючись, на те, що додаткова пенсія та підвищення до пенсії виплачується в розмірах встановлених постановами КМУ.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Позивач має статус потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4, що підтверджується копією відповідного посвідчення, не працює, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Тальнівському районі, одержує пенсію за віком та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української PCP від 23.07.1991 року № 106 віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до статті 51 вказаного Закону особам віднесеним до категорії 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

З аналізу статті 39 вищезазначеного Закону вбачається, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю, підвищується у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідач не нараховує додаткової пенсії та доплати до пенсії у вказаному розмірі, не приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, з часу прийняття якого у позивача відновилось право на отримання додаткової пенсії в розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Законами України Про Державний бюджет України на 2009 рік , Про Державний бюджет на 2010 рік та Про Державний бюджет на 2011 рік дії норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не зупинялись, зміни до вказаних норм не вносились. Норми вказаного закону діють на час розгляду справи, оскільки іншим законодавчим актом не зупинені та не змінені.

Відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права, не здійснив нарахування додаткової пенсії та доплати до пенсії, відмовив у перерахунку після письмового звернення, чим порушив указане право позивача. Вказані обставини свідчать про протиправність дій відповідача.

При розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 вищевказаного Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Нарахуванню підлягає додаткова пенсія в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, з відрахуванням розміру додаткової пенсії, одержаного позивачкою за вказаний період. Доплата до пенсії підлягає нарахуванню в розмірі мінімальної заробітної плати з відрахуванням виплат, одержаних позивачкою за вказаний період.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Як вбачається з матеріалів справи фактично позивач просить визнати незаконним рішення - відповідь на звернення у вигляді листа, а не рішення.

Отже, вказаний лист не породжує певних правових наслідків, висновки листа не мають обов'язкового характеру для позивача.

Якщо виходити з положень правознавства, то листи не можна визначити як документи, які містять норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов'язкового характеру.

Тобто, вищезазначений лист, складений за результатами звернення, не має обов'язкового характеру і не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 частини 2 статті 17 КАС України, внаслідок чого не може бути оскаржений в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства, та не підлягає розгляду із закриттям провадження в цій частині позову.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що виноситься ухвала.

Згідно вказаних положень та враховуючи ту обставину, що позивач звернувся до суду з 16.02.2011 року та не заявляв клопотання про поновлення строку, позов в частині зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії підлягає задоволенню в межах строку звернення до адміністративного суду, тобто за період з 16.08.2010 року по 16.02.2011 року.

Сторони підлягають звільненню від сплати судового збору (державного мита) на підставі ст. 4 п. 18, 34 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито" від 30.04.1993 року з послідуючими змінами.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 19, 22, 46, 68, 152 Конституції України, ст.ст. 39, 51, 67, 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 28.02.1991 року, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/ 2008, керуючись ст.ст. 17, 18, 99, 100, 183-2, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 16.08.2010 року по 16.02.2011 року із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік та з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 4, відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 16.08.2010 року по 16.02.2011 року з урахуванням сум проведених виплат.

В решті частині позову відмовити.

Сторони звільнити від сплати судового збору (державного мита).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О. Л. Фролов