Справа № 344/13415/16-а,2-а/344/146/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року № 876/3322/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові, інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у м. Львові про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові, інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у м. Львові про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 348513 від 09.10.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення штрафу в розмірі 510 грн.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.02.2017 позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та належного з'ясування усіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема, посилається на те, що доказів, які б підтверджували вчинення ним, ОСОБА_1, адміністративного правопорушення в матеріалах справи немає, відповідачем не подано та судом не здобуто. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим КУпАП вимогам, - не містить опису обставин, встановлених при розгляді справи.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 13.02.2017 та прийняте нове рішення про задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки відсутність порушення правил дорожнього руху позивачем не доведено, тому постанова відповідача у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 348513 від 09.10.2016 є правомірною.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

В справі встановлено, що 09.10.2016 інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у м. Львові лейтенантом поліції Якімович Р.О. винесено постанову серії АР № 348513 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, якою позивача оштрафовано на 510 грн.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 09.10.2016 о 13 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки HYUNDAI Santa Fe, д.н.з НОМЕР_1, в м. Львів по вул. Дорошенка, 1 проігнорував дорожній знак та здійснив рух по смузі, призначену для громадського транспорту, чим порушив вимоги пп. «г» п. 8.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вважаючи, що порушень правил дорожнього руху він не допускав, тому притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний. Доводи позивача в частині того, що він не допустив порушення правил дорожнього руху, не спростовано в справі жодними доказами.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач належним чином обґрунтував винесення оскаржуваної постанови, а позивач не довів відсутність порушення ним правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Оскаржувана постанова відповідача не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи. До неї не додано жодних схем, таблиць, фотоматеріалів, відеоматеріалів тощо, а також пояснень свідків, що свідчило би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

З матеріалів справи не видно, що такий обов'язок суб'єктом владних повноважень виконано.

Суд першої інстанції, який розглядав справу, переклав обов'язок доказування правомірності прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення на позивача, що суперечить ч. 2 ст. 71 КАС України.

Враховуючи вище наведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення пп. «г» п. 8.4 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року по справі № 344/13415/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Постанову інспектора управління патрульної поліції у м. Львові у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 348513 від 09 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 грн скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. М. Багрій

Судді : А. І. Рибачук

Д. М. Старунський