Справа № 820/5376/16
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р.Справа № 820/5376/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. по справі № 820/5376/16

за позовом ОСОБА_1

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення №000364134, винесене Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області 20.09.2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення №000364134 від 20.09.2016 року, винесене Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фахівцями Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі наказу №266 від 19.04.2016 року та повідомлення №32(а.с.59-60) проведено документальну позапланову не виїзну перевірку ОСОБА_1 щодо достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності (незалежної професійної) діяльності за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 27.05.2016 року №1914/20-30-13-04-07.

У вказаному акті перевірки містяться висновки про порушення ОСОБА_1 пп. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), у результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, пп. Д пп.164.2.17 1. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності за період, що перевірявся, на суму 119682,68 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: 2014 рік - 252280,86 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 27.05.2016 року №1914/20-30-13-04-07 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13.06.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем було подано до Головного управління ДФС у Харківській області скаргу(а.с.17-19).

За результатами розгляду скарги рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 22.08.2016 року скаргу позивача задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13.06.2016 року в частині збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 1613,99 грн. (основний платіж 1291,19 грн., штрафна (фінансова) санкція 322,80 грн.), в іншій частині зазначене рішення залишено без змін, а скаргу в цій частині без задоволення(а.с.20-25).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 02.09.2016 року звернулась до Державної фіскальної служби України зі скаргою на повідомлення-рішення № від 13.06.2016 року(а.с.27-29).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 20.09.2016 року №9906/Л/99-99-11-02-01-14 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Колегією суддів встановлено, що 22.09.2016 року позивачем отримано нове податкове повідомлення-рішення №000364134 видане 20.09.2016 року Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 313907,09 грн., з яких за основним платежем встановлено суму грошового зобовязання у розмірі 250989,67 грн., та нараховано штрафні санкції 62917,42 грн. (а.с.57).

Контролюючим органом в акті перевірки вказано, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, фізична особа платник податку ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, у 2014 році отримала дохід за ознакою 126 (Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо) сума фінансової допомоги, включаючи суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства відповідно до пп. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164 ПКУ, який відображено: у 1 кварталі 2014 року ПАТ Укрсоцбанк (39019) у сумі 1484974,48 грн.

Колегією суддів встановлено, що між ОСОБА_1 (в якості позичальника) та АКБСР УКРСОЦБАНК (в якості кредитора) укладено договір кредиту №800/16/13-1/8-95(а.с.79-82).

Відповідно до п. 1.1 договору кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 57021,00 (пятдесят сім тисяч двадцять один дол. США 00 центів) доларів США, зі сплатою 12,25 % (дванадцять цілих двадцять пять сотих ) процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в додатку №1 до цього договору, що є його невідємною частиною, надалі за текстом кредит на умовах, визначених цим договором.

Згідно наданої довідки від 28.11.2016 року позивачем сплачено суму кредиту, річні відсотки та комісії(а.с.84).

Крім того, 31.08.2008 року між ОСОБА_1 (в якості позичальника) та АКБСР УКРСОЦБАНК (в якості кредитора) укладено договір кредиту №800/16/13-1/8-319, згідно умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 212576,0 доларів США, зі сплатою 13,0 % процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в додатку №1 до цього договору, що є його невідємною частиною, надалі за текстом кредит на умовах, визначених цим договором(а.с.85-88).

Як вбачається з довідки №10.1-186/96-21052 ОСОБА_1 сплачено суму кредиту, річні відсотки та комісії (а.с.91).

Колегією суддів встановлено, що з метою визначення обєкту оподаткування контролюючим органом до ПАТ Укрсоцбанк було направлено запит про надання інформації від 18.05.2015 року №7618/10/20-33-17-01 стосовно відображених податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. фізичній особі ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1).

Згідно отриманої відповіді від ПАТ Укрсоцбанк листом від 22.06.2015 р. №11.1-186/79-708 підтверджено інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою 126 у вигляді анулювання кредитної заборгованості в тому числі позивачу(а.с.41).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що повідомленнями від 17.01.2014 року та 26.02.2014 року ПАТ Укрсоцбанк повідомлено позивача про анулювання заборгованості за договором кредиту №800/16/13-1/8-319 та №800/16/134/8-95(а.с.42-43).

Відповідно до п. п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п. п. 14.1.47. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є і винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України платник податку зобовязаний подавати річну декларацію про майновий стан та доходи (податкову декларацію) відповідно до кодексу або інших законів України.

Як визначено в пп.162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. д п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції станом на дату анулювання боргу), дохід, отриманий платником податку як додаткове благо суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до п.п. д п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції станом на дату прийняття податкового повідомлення-рішення) дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

З аналізу вищевказаних положень Податкового кодексу України вбачається, що доходи як додаткові блага, зокрема, матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші доходи, які отримані платником податку, збільшують його загальний майновий стан, забезпечують приріст активів і підлягають оподаткуванню лише за умови, якщо сума кредиту, анульована кредитором, не повязана з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності та якщо прощена основна сума боргу (кредиту).

Відповідно до пп. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Згідно з пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідні положення не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Колегія суддів зазначає, що зміна редакції ст. 164 Податкового кодексу України що набрала законної сили з 01.01.2015 р. призвела до значного помякшення фінансової відповідальності фізичної особи - платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), в якому зокрема, зазначено, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що помякшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

З огляду на зазначене відповідальність можлива лише за наявності в законі визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена.

З урахуванням вказаного вище, проценти за несвоєчасне виконання зобовязання, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні вимог Податкового Кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України.

В даному випадку недекларування фізичною особою додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором суми процентів за користування кредитом не є порушенням, відповідно відсутні підстави для донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Крім того, відповідно до положень Податкового Кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Колегією суддів встановлено, що позивачем за кредитними договорами сплачено більше ніж отримано, що свідчить про те, що збільшення майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі у позивача не відбулось.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, податковий орган не надав суду доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 06.02.2017р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 41, 94, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. по справі № 820/5376/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір у розмірі 3452 (три тисячі чотириста п'ятдесят дві) гривні 98 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 03.04.2017 р.