Справа № 607/14960/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року № 876/2561/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобовязання відповідача поновити виплату пенсії за віком з 01 квітня 2015 року. При цьому позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та позов задоволено частково. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області поновити з 01.06.2015 виплату пенсії за віком ОСОБА_1, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постанова мотивована тим, що оскільки з 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно з 01 червня 2015 року посада, на якій працював позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні. Тому з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, покликаючись на ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02 березня 2015 року передбачено, що тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються, зазначає, що при прийнятті рішення про відмову у поновленні виплати пенсії Управління діяло відповідно, у спосіб та на підставі чинного законодавства. Крім того апелянт зауважує, що оскільки позивач працював на посаді, передбаченій Законом України «Про державну службу» виплата пенсії йому не проводилась. З 05.12.2016 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі його заяви, а з 31.12.2016 проведено перерахунок пенсії у звязку із звільненням позивача.

Заслухавши суддю доповідача, позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 05 вересня 2008 року ОСОБА_1 перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію по інвалідності як інвалід III-ї групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З 14.07.2014 позивач перейшов з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Станом на 01 квітня 2015 року працював на посаді, яка, відповідно до Закону України «Про державну службу» відноситься до державної служби.

З 01 квітня 2015 року позивачу було припинено виплату пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та на виконання вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІII .

На звернення позивача щодо поновлення виплати пенсії Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області листом від 30.06.2016 № 259/С-11 розяснило причини припинення виплати йому пенсії за віком та повідомило про відсутність підстав для відновлення проведення таких виплат.

З 05.12.2016 ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі його заяви.

З 31.12.2016 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в зв'язку із звільненням з займаної посади.

Позивач, вважаючи відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відновлення виплати пенсії неправомірною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Такими законами є: Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та спеціальні закони, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Відповідачем з 01.04.2015 було призупинено виплату пенсії позивачу, оскільки набрав чинності Закон України від 02.03.2015 № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, яким встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, тобто змінено ст. 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З врахування внесених змін, вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово з 01.04.2015 по 31.12.2015 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) на посадах, які дають право на призначення пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України Про статус народного депутата України, Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2016 року пенсії виплачуються без врахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2016 року, ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, якою, зокрема, передбачено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються". Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

При цьому підставою для припинення виплати пенсії є саме факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно зазначеним законам, при цьому не має значення чи набула особа таке право (тобто чи наявні підстави визначені законом для її призначення - вік, інвалідність, тощо) чи ні.

Оскільки ОСОБА_1 у період з 01.04.2015 по 31.12.2016 (дату звільнення) працював на посаді та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, на нього поширюваласть дія статті 47 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII та Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Слід зазначити, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, розміри соціальних виплат залежать від фінансово-економічних можливостей держави.

Так, згідно висновку Конституційного Суду України зробленого у своєму рішенні від 25.01.2012 № 3рп/2012, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Водночас одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність припинення Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області виплати пенсії ОСОБА_1 та відсутність підстав для відновлення її виплати у період його роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державану службу» у звязку з прийнятими змінами в законодавстві, якими врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року у справі №607/14960/16-а скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 04.04.2017.