Справа № 369/11107/16-а
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/34/17
ПОСТАНОВА
Іменем України
03.03.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

за участю секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У листопаді ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, в якому просив: визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у Києво- Святошинському районі Київської області призначити йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , пенсію за віком, відповідно до положень ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з часу його звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, а саме з «23» червня 2016 року.
Свої вимоги мотивував, тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 серпня 1985 року по 06 травня 2000 року проживав і працював в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № .06 місто Боярка віднесено до зони посиленого радіологічного контролю (4-та зона).
Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», я є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, оскільки станом на 1 січня 1993 року більше чотирьох років проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
24 січня 1996 року позивач отримав посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з протоколу № 154 від 18 січня 1996 року про вручення посвідчення.
Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на території тадіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до положень чинного законодавства особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року проживали або працювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково рік на три роки проживання, але не не більше 5-ти років.
08.06.2016 року позивачу виповнилось 55 років, і він має має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
У червні 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської облает із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
До вказаної заяви було додано паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, трудову книжку, довідку № 122 від 18 травня 2016 року про періоди реєстрації і проживання в зоні посиленого радіологічного контролю (4-та зона) та витяг з протоколу № 154 про вручення посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії від 21 січня 1996 року.
Оригінал посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії позивач не зміг надати, оскільки вказаний документ був ним втрачений.
З приводу втрати посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії
09 липня 2016 року позивач звернувся до Києво-Святошинського ВП, де було проведена перевірка та в газеті було надруковано повідомлення про втрату посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії НОМЕР_2 від 24 січня 1996 року виданого на його ім`я.
02 липня 2016 року УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області на подану позивачем заяву надало відповідь, в якій пенсійний фонд відмовив позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії на тій підставі, що до заяви про призначення пенсії не було надано оригінал посвідчення потерпілого внаслідок ЧАЕС.
17 жовтня 2016 року позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації із заявою про видачу дублікату посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії, проте отримав відмову у листі від 19 жовтня 2016 року з обґрунтуванням, що на підставі Закону України від 28 грудня 2014 року № 76- VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», виключено абзац пятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю (4 зону), у зв`язку з чим починаючи з 01 січня 2015 року в департаменті не приймаються документи на оформлення громадянам посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії ¦
Такі дії посадових осіб пенсійного фонду вважає неправомірними, оскільки він надав всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача проти позову заперечував у повному обсязі, вважають вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, тому просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійний виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.3 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. Відповідно до п. 7 ч.1 ст.3 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 серпня 1985 року по 06 травня 2000 року проживав і працював в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № .06 місто Боярка віднесено до зони посиленого радіологічного контролю (4-та зона).
Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», я є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, оскільки станом на 1 січня 1993 року більше чотирьох років проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
24 січня 1996 року позивач отримав посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з протоколу № 154 від 18 січня 1996 року про вручення посвідчення.
Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на території тадіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до положень чинного законодавства особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року проживали або працювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково рік на три роки проживання, але не не більше 5-ти років.
08.06.2016 року позивачу виповнилось 55 років, і він має має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
У червні 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської облает із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
До вказаної заяви було додано паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, трудову книжку, довідку № 122 від 18 травня 2016 року про періоди реєстрації і проживання в зоні посиленого радіологічного контролю (4-та зона) та витяг з протоколу № 154 про вручення посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії від 21 січня 1996 року. Оригінал посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії позивач не зміг надати, оскільки вказаний документ був ним втрачений.
З приводу втрати посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії 09 липня 2016 року позивач звернувся до Києво-Святошинського ВП, де було проведена перевірка та в газеті було надруковано повідомлення про втрату посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії НОМЕР_2 від 24 січня 1996 року виданого на його ім`я.
02 липня 2016 року УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області на подану позивачем заяву надало відповідь, в якій пенсійний фонд відмовив позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії на тій підставі, що до заяви про призначення пенсії не було надано оригінал посвідчення потерпілого внаслідок ЧАЕС.
17 жовтня 2016 року позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації із заявою про видачу дублікату посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії, проте отримав відмову у листі від 19 жовтня 2016 року з обґрунтуванням, що на підставі Закону України від 28 грудня 2014 року № 76- VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», виключено абзац пятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю (4 зону), у зв`язку з чим починаючи з 01 січня 2015 року в департаменті не приймаються документи на оформлення громадянам посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії ¦
Ст. 13 Конвенції, яка гарантовано кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Згідно статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстрований в Мін`юсті 27 грудня 2005 року за № 1566/11846) з урахуванням змін, внесених постановою Правління Пенсійного Фонду України від 15 жовтня 2009 року №23-1 (далі - Порядок).
В пункті 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документа, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Таким чином, зі змісту пункту 7 вказаного Порядку слідує, що підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до ч.2 ст. 8 КАС України, передбачено під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави;
Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги, щодо ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.
Що стосується заперечення відповідача вони повністю спростовуються зазначеними вище обставинами, а тому судом до уваги не беруться.
Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про задоволення вимог позивача.
Керуючись ст. ст. 55, 60, 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Рішенням Конституційного суду від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 14,18,19, 71, 99, 100, 102, 158-163, 167 КАС України, суд, -
П О СТ А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Києво- Святошинському районі Київської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.
Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком, відповідно до положень ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з "23" червня 2016 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А.Я. Волчко