Справа № П/811/1484/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року справа № П/811/1484/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області та Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільненні, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області та Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ №175/ОС-16 від 15.09.2016 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 з займаної посади молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Кіровоградської установи виконання покарань (№14);

- визнати незаконним та скасувати наказ №132/ОС-тр-16 від 10.10.2016р. про звільнення ОСОБА_1 та поновити її, сержанта внутрішньої служби в органах Державної кримінально - виконавчої служби України на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Кіровоградської установи виконання покарань (№14);

- стягнути з Кіровоградської установи виконання покарань (№14) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з моменту звільнення до закінчення розгляду справи по суті.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 24.02.2014 року прийнята на службу в органи Державної пенітенціарної служби України та призначена на посаду молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони Кіровоградської установи виконання покарань №14. Наказом №175/ОС-16 від 15.09.2016 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з органів Державної кримінально виконавчої служби України. Підставою звільнення в спірному наказі відповідачем визначено нібито неналежне виконання позивачем своїх функціональних обов'язків в частині здійснення кількісної перевірки засуджених та ув'язнених покамерно, згідно постової відомості під час заступання на службу, а також впродовж зміни, за вказівкою, здійснення нагляду при проведенні обходів камер на ввіреному посту, не забезпечення виконання вимог нормативно правових документів, які регламентують діяльність установи, що в сукупності призвело до зникнення з охоронюваної території установи ув'язненого ОСОБА_2 Позивач вказує на те, що відповідачем не наведено які саме іі конкретні дії призвели до втечі ув'язненого. Тобто, вважає, що відповідач всупереч недоведеності її вини, передчасно зробив висновок про наявність дисциплінарного проступку. На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, окрім пояснень, наданих у судовому засіданні, надала також письмові заперечення, в обґрунтуванні яких зазначила, що при прийняті рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді звільнення з органів Державної кримінально - виконавчої служби ключову роль відіграв факт, що за результатами службового розслідування встановлено, що втеча засудженим ОСОБА_2 здійснена 06.09.2016 року в період з 06-40 год. до 07-10 год., шляхом виїзду транспортом сміттєвозу з закритою ємністю (контейнером) під відходи, тобто у зміну ОСОБА_1, яка закінчувалась у зміну ОСОБА_1 Таким чином, вважає, що наказ про звільнення позивача з органів Державної кримінально - виконавчої служби винесено відповідачем правомірно, оскільки позивачем неналежно виконувались її посадові обов'язки, що призвело до зникнення з території установи ув'язненого ОСОБА_2, та є несумісним з подальшим перебуванням на займаній посаді. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - ДП "Кропивницька установа виконання покарань (№14) в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначивши, що оскаржений наказ про звільнення позивача з роботи винесено правомірно.

Представник відповідача - Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи в судове засідання не прибув, при цьому подавши клопотання про розгляд справи без участі (т.2,а.с.94).

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з підстав, викладених нижче.

ОСОБА_1 з 24.02.2014р. (наказ №19/Ос від 24.02.2014р.) прийнята на службу в органи Державної пенітенціарної служби України та призначена на посаду молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони Кіровоградської установи виконання покарань №14 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (т.1,а.с.11).

Наказом начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області від 15.09.2016 року за №175/ОС-16 "Про відсутність ув'язненого ОСОБА_2 в Кіровоградській установі виконання покарань (№14) та притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності", сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено з органів Державної виконавчої служби України (т.1,а.с.8-9).

Відповідно до наказу №132/ОС-тр від 10.10.2016 р. "Про особовий склад", сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1, звільнено за ст.77 п. 6 Закону України "Про Національну поліцію". Підстава: наказ Управління ДПтС України в Кіровоградській області від 15.09.2016р. №175/ОС-16, подання про звільнення (т.1,а.с.56).

Так, в судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для винесення оскаржуваного наказ висновки службового розслідування по факту скоєння втечі ув'язненим ОСОБА_2 з Кіровоградської установи виконання покарань (№14).

Відповідно до положень ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників Національної поліції, які не мають спеціальних звань.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII.

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення зі служби в поліції, зокрема, п. 6 ч. 1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Суд зауважує, що на теперішній час Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (надалі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Аналізуючи наведені положення Дисциплінарного статуту службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Як визначено частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Частиною 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно ст. 12 Закону, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження;2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність;6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Пунктом 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України визначено права особи щодо якої проводиться службове розслідування. Окрім інших прав Інструкцією передбачено право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); За письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

В судовому засіданні встановлено, що звільнення позивача відбулось за результатами службового розслідування по факту скоєння втечі увязненим ОСОБА_2 з Кіровоградської установи виконання покарань (№14).

Представник відповідача в судовому засіданні наголошував, що саме неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обовязків в частині здійснення кількісної перевірки засуджених та увязнених покамерно, згідно постової відомості під час заступання на службу, впродовж зміни за вказівкою, здійснення нагляду при проведені обходів камер на ввіреному посту, не забезпечення виконання вимог нормативно правових документів, які регламентують діяльність установи, що в сукупності призвело до зникнення з території установи увязненого ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 05.09.2016 року заступила на чергування. При цьому, згідно наказу по УВП №14, позивачці було оголошено, що вона заступає на чергування на пости №№5,6 та 7 режимного корпусу (РК)№1 .

При цьому, згідно з посадовою інструкцією молодшого інспектора відділу режиму і охорони Кіровоградської установи виконання покарань ДПСУ в Кіровоградській області, №16/16, затвердженої 02.02.2016 р., а саме п.2.9 молодший інспектор внутрішнього посту біля камер зобовязаний, в тому числі вживати необхідних заходів для попередження втечі увязнених (т.1,а.с. 58-63).

Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідно до вимог Інструкції з забезпечення охорони і нагляду за особами, які тримаються в слідчих ізоляторах, затвердженої наказом МЮУ від 17.03.2015р.№21/5, молодший інспектор 2 категорії відділу режиму і охорони повинен заступати на несення служби лише на одному посту, при цьому керівництво зобовязало ОСОБА_1 одноособово здійснювати обслуговування трьох постів у РК №1( №№5,6 та7), що не спростовано представником відповідача.

Після отримання постових відомостей вона рушила на пости №№ 5,6,7, які приймала згідно постової відомості. Загальна кількість ув'язнених на постах №№ 5,6,7 РК №1 відповідала кількості ув'язнених, зазначених у постовій відомості.

Ув'язнений ОСОБА_2 у чергову зміну ОСОБА_1, тобто з 08.00 год. 05.09.2016р. по 08.00 год. 06.09.2016р. з камери за № 77 переміщень не мав, талонів на його видачу в кімнату побачень, санітарну обробку, медичне обслуговування та допитів - не видавалося. На прогулянку він також не видавався (т.2, а.с.101).

Так, позивач зазначила, що прийом постів здійснювався у відповідності до вимог Інструкцій, затверджених наказом МЮБУ за № 21/5 так № 460/5, що відображено у постовій відомості.

При цьому, позивач наголошувала, що за зміну її чергування (у зазначений вище день та часи) ніяких надзвичайних подій не було допущено, що також не спростовано представником відповідача під час судового розгляду.

Судом встановлено, що 06.09.2016 року о 8-00 год. ОСОБА_1 здала зміну молодшому сержанту в/с ОСОБА_3, яка приймала пост №5, здійснювала обхід камер, з відкриттям кожної камери. ОСОБА_3 прийняла внутрішні пости РК № 1, тому числі пост № 5 - ніяких зауважень та претензій не мала, кількість ув'язнених по РК № 1 відповідала обліковим даним.

Прийом - передача постів по РК № 1, в тому числі і поста за № 5 - були відображені у постовій відомості, як це зазначено в Інструкції.

Тобто, виходячи з записів у постовий відомості - станом на 08.00 год. 6.09.2016р. ув'язнений ОСОБА_2, який пізніше скоїв втечу - був на місці, у камері за №77.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила суду, що дійсно приймала зміну у ОСОБА_1 06.09.2016 року о 8-00 год. ранку, при цьому підтвердила, що звіряючи кількість увязнених в камері №77 їх кількість збігалась, при цьому увязнений спав і підтвердити чи саме це був ОСОБА_2 точно сказати не може. Зазначила, що пости перевіряються 1 раз на годину.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив суду, що 06.09.2016 року він прийняв пост. Після того, як молодші інспектори ( в тому числі й ОСОБА_3А.) прийняли кількість увязнених по постовій відомості, вони доповіли про їх повну кількість, після чого свідок звірив їх загальну кількість по режимному корпусу з черговою частиною та прийняв чергування. Особисто 06.09.2016 р. засудженого ОСОБА_2 свідок не бачив.

Згідно висновку службового розслідування та пояснень представника відповідача, судом встановлено, що 06.09.2016 року о 17 год. 50 хв. в камері №77 режимного корпусу №1 виявлено відсутність ОСОБА_2 Близько 20 год. 10 хв. оголошено збір особового складу Кіровоградської установи виконання покарань (№14) та управління ДПтС України в Кіровоградській області за сигналом «Буря-3» (втеча засудженого), проведено першочергові розшукові заходи щодо встановлення місця знаходження та затримання вказаного увязненого, але позитивних результатів досягнуто не було.

Отже, аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що на момент здачі чергування позивачем (тобто 06.09.2016 р. о 8-00 год.), засуджений ОСОБА_2 перебував у своїй камері №77, при цьому його відсутність виявлено було за чергування іншої особи.

В судовому засіданні позивач також пояснила, що щоб пройти вільно пост №5 (який облаштований 2 відеокамерами), пости №№3,4 (які теж облаштовані відеокамерами) РК№1 - старший корпусу №1 повинен відкрити електронний пристрій (кодовий замок). При цьому позивач зазначеного коду не мала.

Позивач окремо зазначила, що її переміщення по режимній території разом з увязненим ОСОБА_2 могло б мати місце, лише за супроводу атестованої особи, оскільки вона не має таких повноважень.

Суд зазначає, що за результатами службового розслідування до позивача було застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби, при цьому відповідачем не надано до суду жодного доказу, що при прийнятті рішення щодо застосування до позивача найсуворішого виду стягнення було враховано попередню поведінку позивача, його ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації або інші обставини, які б могли вплинути на результат висновку та можливість застосувати інший вид дисциплінарного стягнення. Крім того, відповідачем не конкретизовано, які саме дії ОСОБА_1 вчинила всупереч нормативно - правовим актам, що саме порушила і яким чином це призвело до втечі ув'язненого.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Зважаючи на викладені правила, суд вважає, що наказ про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті вчиненого порушення, наявність вини в діях чи бездіяльності працівника, шкідливі наслідки та причинний зв'язок між ними і поведінкою правопорушника, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Із аналізу спірного наказу від 15.09.2016 року № 175/0С-16 неможливо встановити, яке саме порушення службової дисципліни та коли вчинив чи допустив позивач, які саме пункти посадових обов'язків порушив позивач

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Так, суд зазначає, що спірним наказом №175/ОС-16 притягнуто до відповідальності не лише ОСОБА_1, а й інших осіб. При цьому, в звязку з встановленням в судовому засіданні факту неправомірності висновків, викладених в службовому розслідуванні відносно позивача, суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати наказ №175/ОС-16 від 15.09.2016 р. в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 з органів Державної кримінально виконавчої служби України

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розрахунок суми заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08.02.1995 р.

Згідно п. 2 зазначеного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 склала 100 робочих дні. Відповідно до довідки про грошове утримання, середньоденне грошове забезпечення позивача складало 107,73 грн. Відтак, сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складає 10773,00 грн. (100 роб. дні * 107,73 грн.). При цьому, із цієї суми, сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді.

Згідно зі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 43 Конституції кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі ст.24 Європейської соціальної хартії передбачено, що з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення сторони зобов'язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов'язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби.

Оцінюючи докази відповідно до ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково..

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №175/ОС-16 від 15.09.2016 р. в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 з органів Державної кримінально виконавчої служби України.

Визнати незаконним та скасувати наказ №132/ОС-тр-16 від 10.10.2016р. про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1, сержанта внутрішньої служби, в органах Державної кримінально - виконавчої служби України на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)".

Стягнути з Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час її вимушеного прогулу починаючи з 10.10.2016 року по 03.03.2017 року включно в розмірі 10773,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5