Справа № 396/360/17
Суддя: Шепетько В. І.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/360/17
Провадження № 2-а/396/25/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новоукраїнка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання протиправними дій і рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії та прийняття відповідних рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася 07.03.2017 року до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій і рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що перебуває на обліку в УПФУ в Новоукраїнському районі з 2001 року, як особа, якій призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу". Згідно ст.37 ЗУ "Про державну службу" їй призначено пенсію за віком у розмірі 80 % від суми заробітної плати згідно з положеннями ст.37 ЗУ «Про державну службу» №3723-ХХІ від 16.03.1993 року, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, її загальний трудовий стаж складає понад 30 років, з них на посаді державного службовця складає - 10 років.

Вимоги обгрунтовує тим, що 14.02.2017 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ «Про державну службу» в редакції від 16 грудня 1993 року в розмірі та відсотках від суми місячної заробітної плати державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 та відповідно до довідки Новоукраїнської районної державної адміністрації управління соціального захисту населення у Кіровоградській області вих. № 214-01-09 від 13.02.2017 р.

16 лютого 2017 року Управлінням ПФУ в Новоукраїнському районі їй відмовлено у проведенні перерахунку призначеної пенсії відповідно до ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» в редакції від 16 грудня 1993 року, із посиланням на п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, згідно якого, скасовано норми спеціального пенсійного забезпечення осіб, у тому числі, тих, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу» №3723-ХХІ від 16.03.1993 року.

Крім цього, Управління ПФУ в Новоукраїнському районі Кіровоградської області вважає, що ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» №3723-12 в редакції від 01.06.2015 року передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України, а оскільки в Україні така постанова відсутня в зв'язку з чим законодавчі підстави проведення перерахунків відсутні.

Позивач дії Управління ПФУ в Новоукраїнському районі про відмову в перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213, вважає незаконними та такими, що порушують гарантовані Конституційні соціальні права на пенсійне забезпечення, а також необгрунтованими і безпідставними, оскільки положення даної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку, у зв'язку з чим просить задовольнити її позов.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі із посиланням на обставини та підстави, зазначені в адміністративному позові та просив задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала із посиланням на надане суду заперечення, згідно якого, за змістом ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723- XII, пенсія державним службовцям призначається в разі 80%, а з 01.05.2014 р. в розмірі 70% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. З 01 травня 2016 року набрав сили ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 року, ст.90 якого передбачено реалізацію пенсійного забезпечення державних службовців відповідно до вимог ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Частиною 2 ст.50 ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 року, заробітна плата державного службовця складається із: посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця; виплаті додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткові навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповіді посадою; премії (у разі встановлення). Ч.1 п.2 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення визначеного закону визнано таким, що втратив чинність ЗУ "Про державну службу" від 16.12.1993 р., крім ст.37 Пенсійне забезпечення і грошова допомога державним службовцям. Порядок та умови перерахунку пенсій державним службовцям передбачалися ст.37-1 Закону від 16.12. 1993 року, наразі теж втратила чинність. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 внесено зміни до постанови КМУ від 31.05.2000р. № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів обчислення пенсії", якою вилучено пункт 4 Постанови щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ. За таких обставин, право на проведення перерахунку пенсії відповідно до ЗУ "Про державну службу" у позивачки відсутнє.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до п.5 роздіду ІІІ «Прикінцеві положення» ЗУ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ЗУ „Про державну службу, „Про прокуратуру, „Про судоустрій і статус суддів, „Про статус народного депутата України, „Про Кабінет Міністрів України, „Про судову експертизу, „Про Національний банк України, „Про службу в органах місцевого самоврядування, „Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Посилання відповідача на звернення позивача на пункт 5 розд.ІІІ „Прикінцеві положення ЗУ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, згідно якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до ЗУ «Про державну службу», є неприйнятним, виходячи з того, що ця норма стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Що стосується правомірності вимог про перерахунок пенсії, суд встановив наступне.

Згідно ст.37 ЗУ „Про державну службу пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 % заробітної плати.

Відповідно ч.1 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу.

Відповідно до ст.37-1 ЗУ «Про державну службу», (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно довідки Новоукраїнської районної державної адміністрації управління соціального захисту населення у Кіровоградській області за №214-01-09 від 13.02.2017 р. про заробітну плату, посадовий оклад спеціаліста відділу прийняття рішень управління соціального захисту населення Новоукраїнської РДА встановлена згідно постанови КМ України від 18.01.2017 року №15 - становить 2000 грн. (а.с. 12).

Починаючи з 01.02.2017 року відповідач повинен був перерахувати позивачці розмір пенсії, оскільки саме 14.02.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак 16.02.2017 року відповідач своїм рішенням № 27 відмовив у перерахунку пенсії, що підтверджується листом (а.с. 11).

Відповідно до ст.45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною пятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Тобто, позивачка має право на перерахунок пенсії з 01.02.2017 року - з першого числа місяця, в якому вона звернулася за перерахунком пенсії.

Відповідно до положень ч.1 ст.8 та ч.1 ст.58 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Отже, ст.37-1 ЗУ „Про державну службу, ст.ст. 42,45 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування діють на сьогодні і вони не змінені, не скасовані в установленому Конституцією України порядку.

Постановою КМУ від 19 червня 2013 року №426 затверджено Порядок та Умови визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, однак ця постанова на момент звернення позивачки до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та на день розгляду спору в суді не набрала законної сили. Цією постановою визнано, що постанова КМУ від 31 травня 2000 року №865 „Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії втрачає силу з дня набрання чинності Законом України від 17 листопада 2011 р. „Про державну службу. Проте вона на сьогодні є чинною і відсутність в ній норми про порядок визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності ЗУ „Про державну службу, а також відсутність форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, яка затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики не повинні порушувати конституційні права громадян на пенсійне забезпечення. Урядові постанови, як нормативно-правові акти, повинні відповідати вимогам закону і не звужувати зміст прав громадянина, які визначені таким законом.

Згідно Рішення КСУ від 08.06.2016 року у справі №1-8/2016, за конституційними поданнями ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці), додатково підтверджено про неприпустимість звуження прав суддів, а також і державних службовців, щодо пенсійного забезпечення, в разі прийняття нових законів.

Пенсія за віком років згідно ЗУ «Про державну службу» позивачці призначена в 2001 році, на час призначення пенсії питання пенсійного забезпечення державних службовців урегульовано статтею 37 ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ в редакції від 16.03.1993 року встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок.

Статтями 22,92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відповідач фактично обмежив право на перерахунок пенсії в розмірі та відсотках відповідно до ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу» від суми місячної заробітної плати, розмір та складові якої визначено у довідці Новоукраїнської районної державної адміністрації управління соціального захисту населення у Кіровоградській області за № 214-01-09 від 13.02.2017 р. про заробітну плату, посадовий оклад спеціаліста відділу прийняття рішень управління соціального захисту населення Новоукраїнської РДА встановлена згідно постанови КМ України від 18.01.2017 року №15 - становить 2000 грн..

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з Конституцією України. У рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України). Конституційний Суд України зазначив, що ОСОБА_3 України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 20.06.2001 р. №10-рп/2001).

Вичерпне пояснення щодо обмеження або скасування конституційних прав громадян надав Конституційний суд України в рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007. Суд зазначив, що «Зупинення дії законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за колом осіб і має здійснюватися відповідно до вимог Конституції України. Ця юридична процедура знаходиться в органічному зв'язку із скасуванням законів, внесенням до них змін та доповнень». «Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених ОСОБА_3 Законом України. У статті 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин». «Отже, відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк».

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема державних службовців, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Верховною Радою України 02.03.2015 року прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII у якому в Прикінцевих положеннях передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Пенсія позивачці була призначена відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» в 2001 році, тобто до набрання чинності вищезазначеними законами. Крім того, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Отже, новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вищевказаними законами, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

Відповідно до ст.37-1 ЗУ «Про державну службу», призначені державним службовцям пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

За таких обставин, застосоване стосовно позивачки Управлінням ПФУ в Новоукраїнському районі Кіровоградської області положення п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №213, погіршує її права, а тому суперечить Конституції України.

Таким чином, до спірних правовідносин відноситься застосування саме норм ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213, що суперечить статті 58 Конституції України, яка зазначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що позивачка, яка являється непрацюючим пенсіонером, відноситься до вразливої категорії суспільства, оскільки обмежена у своїх можливостях на отримання самостійних доходів і змушена забезпечувати свої основні потреби за рахунок пенсійних виплат, а тому вона мала підставу на законне очікування періодичного зростання її виплат, так як виходила на пенсію під час дії правової норми, яка гарантувала їй це право. Оскільки підвищення посадових окладів працюючим державним службовцям пов'язане із інфляційними процесами та відповідним подорожчанням рівня життя, у зв'язку з чим держава забезпечує їх право на достатній життєвий рівень, то аналогічне право на достатній життєвий рівень мають також і пенсіонери з числа колишніх державних службовців.

Також, згідно ст.3 Конституції України, Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

За таких обставин, вирішуючи питання співвідношення балансу суспільних та приватних інтересів, суд переконаний, що інтереси позивачки переважають інтереси держави.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, при перерахунку розміру пенсії позивачки застосуванню підлягає розмір, встановлений відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу», яка діяла на момент призначення позивачці пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі ВАС України від 28.07.2016 року у справі №484/1671/16.

Подібна правова позиція висловлена ЄСПЛ у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 року, в якій Європейський суд вказав, що відсутність механізму перерахунку пенсій, який мав бути врегульований урядом України, не є підставою для звільнення від виконання свого обов'язку перед особою.

Також, за правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є установлена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Суд не погоджується з доводами позивачки про необхідність зобовязання відповідача призначити пенсію без обмеження її граничного розміру, оскільки це суперечить принципу справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

З урахуванням вищевикладеного, після детального з зясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд прийшов до висновку, що УПФ України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області неправомірно відмовило позивачці в проведенні перерахунку їй пенсії, тому позовні вимоги слід визнати обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії із розрахунку 80% від посадового окладу у розмірі 2000 грн., зазначеного у наданій довідці, без включення складових заробітної плати, оскільки такі складові у довідці не вказані.

Керуючись ст.ст. 8,9,17,19,71,159,161,162 КАС України,

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України у Новоукраїнському районі Кіровоградської області щодо відмови в перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 16 лютого 2017 року за № 27.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця згідно з довідкою Управління соціального захисту Новоукраїнської райдержадміністрації у Кіровоградській області за № 214-01-09 від 13.02.2017 р, відповідно до ст.37-1 ЗУ "Про державну службу", із розрахунку 80% від зазначеного у довідці посадового окладу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень - з 01 лютого 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області в 10-денний строк з дня набрання постановою законної сили подати суду звіт про виконання судового рішення.

Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько