Справа № 463/5631/16-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2017-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року м. Львів 463/5631/16-а

2-а/463/69/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій незаконними, зобовязання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконним дій Управління ПФУ в Личаківському районі м. Львова щодо відмови в призначенні йому пенсії за вислугою років відповідно до п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та про зобовязання відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років з 05.02.2016р. відповідно до згаданої вище норми Закону.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.02.2016р. звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно даних трудової книжки, загальний стаж становив 21 рік 0 місяців 8 днів при необхідних 20 років 6 місяців для осіб, які досягли 55-річного віку. Незважаючи на це, 15.11.2016р. відповідач направив лист, в якому повідомив, що рішенням від 11.06.2016р. йому відмовлено в призначенні згаданої пенсії. Таке рішення відповідач мотивував тим, що на підставі актів перевірки до стажу, який надає право на вислугу років не враховано період роботи на посаді артиста першої категорії акробата килимного з 04.03.2000р. по 31.10.2000р., оскільки у цей період номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації, заробіток за основним місцем праці не нараховувався та не виплачувався. Також, у період з 01.11.2000р. по 20.11.2000р., з 01.04.2002р. по 01.10.2002р., з 25.03.2003р. по 31.10.2003р. номер «Акробати килимні» знятий з експлуатацій в конвеєрі Компанії грошового утримання. Не зарахувавши ці періоди, відповідач прийшов до висновку що його стаж становить 19 років 2 місяці 18 днів, що не дає права на призначення пенсії. З такими висновками не погоджується, вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки станом на 01.01.2016р. досягнув мінімального віку для призначення пенсії за вислугу років 55 років, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги від 29.11.2016р. адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Крім вищенаведеного, додатково пояснила, що відповідач, приймаючи заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років не вказував на відсутність будь-яких документів, необхідних для прийняття рішення, а також не витребовував їх у позивача. Крім того, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка та відповідні записи в ній, тоді як акти перевірки, на підставі яких відповідач не зарахував до стажу роботи спірні періоди таким документом не вважаються. За даними трудової книжки позивача, його стаж становить 20 років 11 місяців 8 днів, що дає йому право на призначення пенсії за вислугою років на підставі п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Представник відповідача згідно належної довіреності від 03.01.2016р. ОСОБА_2 проти обґрунтованості позову заперечила, оскільки у періоди, які не враховано пенсійним фондом до стажу роботи позивача, згідно актів перевірки не нараховувались та не сплачувались страхові внески. Відповідно, такі періоди не можуть вважатись страховим стажем, внаслідок чого загальний стаж позивача на момент вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становив 19 років 2 місяці 18 днів, що відповідно до закону не достатньо для призначення такого виду пенсії. Тому, в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та приймаючи постанову у відповідності до вимог ст. 161 КАС України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно листа відповідача (а.с.9-10), позивач 05.02.2016р. звертався до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За правилами цієї норми в редакції, чинній на момент звернення позивача, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років.

На момент звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії, в редакції від 14.08.2015р. діяв Перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку затверджений ОСОБА_4 КМУ № 583 від 12.10.1992р. «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

В подальшому, ОСОБА_4 КМУ № 265 від 06.04.2016р. «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, в частині досягнення 55 років для призначення пенсії за вислугу років.

Незважаючи на те, що на момент звернення позивача до відповідача ОСОБА_4 КМУ № 583 від 12.10.1992р. не передбачала мінімального віку для призначення пенсії за вислугу років творчим працівникам виключно при досягненні ними 55 років, така умова була передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення», внаслідок чого, враховуючи вищу юридичну силу Закону саме він підлягає застосуванню.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.11-15), останній працював на посадах:

артиста номера «комічні ексцентрики» з 17.11.1993р. по 15.08.1994р. в Українській дирекції по підготовці циркових артистів;

артиста першої категорії жанр акробатика з 16.08.1994р. по 12.12.1994р. у Українському державному творчому обєднанні цирків «Укрдержцирк»;

артиста першої категорії з 13.01.1995р. по 22.01.1996р. у державному підприємстві «Український цирк»;

артиста першої категорії з 23.01.1996р. по 19.06.1999р. в Українському державному обєднанні «Укрдержцирк»;

артиста першої категорії з 25.11.1999р. по 17.03.2005р. в державному підприємстві «Державна циркова компанія»;

артиста акробата з 18.03.2005р. по 31.12.2014р. у державному підприємстві «Молодість»;

артиста акробата з 01.01.2015р. по 31.01.2016р. в державному підприємстві «Молодість».

Згідно результатів перевірки, про що складено відповідний акт № 165 від 20.05.2016р. (а.с.30-32), відповідачем до стажу, який надає право на вислугу років не враховано період роботи на посаді артиста першої категорії акробата килимного з 04.03.2000р. по 31.10.2000р., оскільки у цей період номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії. Наказом від 28.02.2000р. позивачу як артисту першої категорії номеру «Акробати килимні» дозволено проведення гастрольної діяльності за приватним контрактом у ОСОБА_5 з 04.03.2000р. по 31.10.2000р.

Також, керуючись актом перевірки відповідач не врахував до стажу період з 01.11.2000р. по 20.11.2000р., з 01.04.2002р. по 01.10.2002р., з 25.03.2003р. по 31.10.2003р., оскільки номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії грошового утримання.

Наказом Державної циркової компанії України (ДЦКУ) від 13.11.2000р., позивачу дозволено продовження гастролей за приватним контрактом у ОСОБА_5 з 01.11.2000р. по 20.11.2000р. На цей період номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії та грошового утримання.

Наказом ДЦКУ від 26.03.2002р. позивачу дозволено проведення гастролей за приватним контрактом у цирку «Вікторія» з 01.04.2002р. по 01.10.2002р. На цей період номер знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії грошового утримання.

Наказом ДЦКУ від 14.03.2003р. позивачу дозволено проведення гастрольної діяльності за приватним контрактом у ОСОБА_5 з 25.03.2003р. по 31.10.2003р. На цей період номер знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії грошового утримання.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.83-84), під час роботи позивача у ДП ДЦКУ за період квітень 2000р., червень жовтень включно 2000р. страхові внески не сплачувались.

Згідно цих же відомостей, під час роботи позивача у ДП ДЦКУ за період травень вересень включно 2002 року, та за період лютий, травень, липень жовтень включно 2003р. страхові внески не сплачувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак ч. 4 цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення», йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Пенсія за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є одним із видів трудової пенсії.

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообовязковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до ч. 3 цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у звязку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець повязує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, предявляють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Так, стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі творчі працівники.

Згідно п. «в» ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, і зокрема, члени творчих спілок, а також інші творчі працівники, які не є членами таких спілок, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Виключно за умови відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 5 цього Порядку, для підтвердження часу творчої діяльності членів творчих спілок та інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, приймаються довідки про період сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Наведене вище свідчить про те, що вислуга років, як вид спеціального стажу при визначенні права на таку пенсію підтверджується виключно за умови сплати страхових внесків. На відміну від загального трудового стажу, який включає періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообовязковому соціальному страхуванню, спеціальний трудовий стаж включає періоди виконання особливого роду трудової діяльності коли особа із плином часу втрачає відповідну професійну працездатність. Для призначення пенсії за вислугу років, як виду спеціального стажу він підтверджується лише за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Логіка законодавця полягає в тому, що пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення не може здійснюватись якщо протягом визначеного законом строку, яким є мінімальний стаж роботи, особа не сплачувала страхових внесків, за рахунок яких формується бюджет Пенсійного фонду України і за рахунок якого проводиться виплата пенсії окремим категоріям громадян.

Про правильність таких висновків суду свідчить також той факт, що як виняток, положення п. «б» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» допускають зарахування до стажу роботи незалежно від сплати страхових внесків виключно творчу діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але обєднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону.

У справі яка розглядається у спірний період, не зарахований відповідачем до страхового стажу діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення», внаслідок чого періоди, коли не сплачувались страхові внески до ПФ України не можуть зараховуватись до страхового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Діючи в межах наданих повноважень, під час проведення перевірки відповідач вірно встановив, що страховий стаж позивача не досягнув мінімально необхідних 20 років, внаслідок чого в останнього станом на момент звернення не виникло права на призначення пенсії на підставі п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, судом встановлено, що відповідач відмовляючи позивачу в призначенні пенсії діяв правомірно, і тому, в задоволенні позову належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 17-19,71,105,128,160-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій щодо відмови у призначення пенсії незаконними, зобовязання призначити пенсію за вислугу років відмовити.

ОСОБА_4 може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.