Справа № 2а/0570/12709/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2017 р. м. Київ К/800/3221/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2012р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.12.2012р. у справі за її позовом до Державної податкової інспекції у Петровському районі м. Донецька про стягнення недоплачених сум заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог а.с. 65; 80 - 82; 91) про стягнення з відповідача недоплаченої суми заробітної плати за період з 06.03.2012р. по 20.03.2012р. в сумі 115,45 грн та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 24 417,45 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2012р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.12.2012р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та постановити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 114 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при переведенні працівника на іншу постійну нижчеоплачувану роботу за працівником зберігається його попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення.

Згідно частини 1 статті 116 цього Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач працювала на посаді начальника відділу податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб у Державній податковій інспекції у Петровському районі м. Донецька.

У зв'язку із реорганізацією ДПІ у Петровському районі м. Донецька на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів державної податкової служби» від 21.09.2011р. № 981 та наказу ДПА у Донецькій області позивача в порядку переведення призначено на посаду завідувача сектору планування організації податкового контролю та аналітичної роботи відділу податкового контролю ДПІ у Петровському районі м. Донецька Державної податкової служби з 06.03.2012р. (а.с. 7; 24)

Наказом начальника ДПІ у Петровському районі м. Донецька від 26.04.2012р. № 24-о позивача звільнено з посади завідувача сектору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з виплатою компенсації за 2 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за період з 10.02.2012р. по 26.04.2012р. (а.с. 18)

Відповідно до платіжного доручення № 321 від 09.10.2012р. позивачу виплачено компенсацію за невикористану відпустку за період з 10.02.2012р. по 26.04.2012р. за 2 календарні дні в розмірі 332,48 грн. (а.с. 72)

Вважаючи, що при звільненні їй не виплачено весь належний заробіток за період з 06.03.2012р. по 20.03.2012р., позивач звернулась до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що порушень з боку відповідача строків розрахунку при звільненні не було, оскільки позивач у день звільнення на роботі була відсутня, із вимогою про виплату компенсації за 2 дні невикористаної відпустки до відповідача не зверталась, а тому відсутні підставі для нарахування компенсації згідно статті 117 КЗпП України.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів в цій частині не спростовують і є безпідставними.

Крім того, суди виходили з того, що середньоденний заробіток позивача на посаді начальника відділу податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб у Державній податковій інспекції у Петровському районі м. Донецька становив 155,84 грн, який є меншим від середньоденного заробітку на посаді завідувача сектору планування, організації податкового контролю та аналітичної роботи відділу податкового контролю, на яку позивача було переведено, а тому підстави для збереження попереднього заробітку відсутні.

Поряд з тим, за змістом статті 114 КЗпП України право на збереження попереднього середнього заробітку виникає у працівника в разі переведення на

постійну нижчеоплачувану роботу.

З матеріалів справи (а.с. 69, 70) вбачається, що складові заробітної плати позивача (посадовий оклад, надбавки, премія, таке інше) на посаді начальника відділу податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб у Державній податковій інспекції у Петровському районі м. Донецька були вищі ніж такі ж складові на посаді завідувача сектору планування, організації податкового контролю та аналітичної роботи відділу податкового контролю, що свідчить про те, що позивача переведено на нижчеоплачувану роботу.

Порівняння судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, для встановлення чи є робота, на яку переведено позивача, нижче оплачуваною середньоденного заробітку не відповідає змісту статті 114 КЗпП України.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до частини 2 статті 227 КАС України є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами порушено норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що тягне за собою обов'язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 232, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2012р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.12.2012р. у даній справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: С.С. Пасічник

В.В. Швець