Справа № 826/5410/14
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Київ К/800/47543/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Олексієнка М.М.,

Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо невиплати йому щомісячної грошової премії за березень, квітень, липень 2013 року; стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату з урахуванням щомісячної премії за березень 2013 року в сумі 1572 гривень, за квітень 2013 року в сумі 834 гривні, за липень 2013 року в сумі 1169 гривень, разом - 3575 гривень, а такою компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та компенсацію за відрив від звичайних занять (пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати (1218 гривень), пов'язану з прибуттям до суду з урахуванням судових засідань у даній справі на час винесення рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року і прийняти нове судове рішення.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що у період з листопада 2011 року по січень 2014 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Міністерством юстиції України, він займав посаду головного спеціаліста відділу внутрішнього аудиту діяльності апарату та територіальних органів Управління внутрішнього аудиту.

Наказами Міністерства юстиції України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.» від 7 березня 2013 року № 265/к, від 12 квітня 2013 року № 416/к та від 10 липня 2013 року № 847/к, у зв'язку з неналежним виконанням службових обов'язків, неодноразовими порушеннями вказівок керівництва та етичної поведінки, позивачеві були оголошені догани, у зв'язку з чим його було позбавлено грошової премії за березень, квітень та липень 2013 року на загальну суму 3575 гривень.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо позбавлення його за вказані місяці премії, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність оспорюваних дій Міністерства юстиції України.

У статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР) визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

За приписами статті 2 вказаного Закону основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно частин 2, 7 статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 9 березня 2006 року № 268 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - постанова № 268), якою, крім іншого, затверджені відповідні схеми посадових окладів.

Згідно із підпунктом 2 пункту 2 постанови № 268 керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, надано право у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 року - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Наказом Міністерства юстиції України від 1 серпня 2011 року № 1929/5 затверджено Положення про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції (далі - Положення № 1929/5), яке розроблене відповідно до Законів № 3723-XII, № 108/95-ВР та постанови № 268.

Згідно пункту 1.3 цього Положення преміювання керівників та спеціалістів здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи за підсумками роботи за місяць (рік), без обмеження індивідуального розміру премії.

Пунктом 3.1 Положення № 1929/5 передбачено, що для визначення розміру щомісячної премії враховуються такі показники: ефективність і ініціативність у роботі та виконанні завдань, визначених Положенням про Міністерство юстиції України, положеннями про структурні підрозділи та робочими планами; своєчасне і якісне виконання доручень керівництва Міністерства, керівника структурного підрозділу; кількість повернутих на доопрацювання документів Міністром юстиції, першим заступником Міністра та заступником Міністра - керівником апарату, керівником структурного підрозділу; порушення трудової дисципліни, в тому числі запізнення на роботу; кількість, якість та складність підготовлених документів (при розгляді звернень, опрацюванні нормативно-правових актів, листуванні з організаціями, складанні звітності); порушення терміну виконання, встановленого Міністром юстиції, першим заступником Міністра, заступником Міністра - керівником апарату, керівником структурного підрозділу; виконання роботи тимчасово відсутніх працівників (внаслідок тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці та інше); ефективність використання коштів згідно з помісячним планом асигнувань за бюджетними програмами, головним розпорядником яких визначено Міністерство юстиції України.

У відповідності до пункту 3.2 Положення № 1929/5 розмір премії залежить від виконання показників, зазначених в пункті 3.1 цього Положення, планах роботи структурних підрозділів та особистого внеску в загальні результати роботи без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами і визначається працівникам структурного підрозділу - директором Департаменту, начальником самостійного Управління, начальником відділу (самостійного) за погодженням з Міністром юстиції, першим заступником Міністра, заступником Міністра - керівником апарату. Розмір премії нараховується у відсотках до посадового окладу з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Згідно пункту 3.6 Положення № 1929/5 працівникам може бути зменшено розмір премії частково або повністю за невчасне (неналежне) виконання показників, передбачених пунктом 3.1 Положення, а також наявність обґрунтованих скарг та заяв громадян на факти порушення законності, грубість та неуважне до їх ставлення.

Як передбачено пунктом 3.7 Положення № 1929/5 працівникам, до яких застосовано заходи дисциплінарного стягнення, які визначено наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, премія за підсумками роботи за місяць, в якому дисциплінарне стягнення застосовано, не виплачується.

Отже, виходячи з аналізу наведених правових норм слідує, що премія є різновидом додаткової заробітної плати з метою стимулювання результатів праці та їх заохочень, розмір якої визначається у межах визначеного відсотка преміювання за поданням безпосереднього керівника. Розмір премії прямо залежить від виконання працівником показників, визначених у відповідному положенні про преміювання, та з урахуванням фактично відпрацьованого часу, розмір премії може бути не стабільним, оскільки показники роботи працівника за звітні періоди можуть відрізнятися, а у разі застосування до працівника дисциплінарного стягнення премія взагалі не виплачується.

Тобто, премія є виплатою індивідуального характеру, розмір якої залежить від особистого внеску та результатів роботи конкретно визначеного працівника і законодавство не встановлює обов'язку визначати розмір премій працівників у межах одного підрозділу на одному рівні. При цьому установлення щомісячної премії є диспозитивним правом, а не обов'язком керівника у межах затвердженого фонду оплати праці та, виходячи із якості роботи та завантаженості кожного працівника, кількості покладених завдань, результатів праці, дотримання трудової дисципліни тощо.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, оскільки відповідач на час позбавлення позивача премії за березень, квітень та липень 2013 року діяв правомірно.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.