Справа № 428/1208/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/1208/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді Бароніна Д.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Луганській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Луганській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 932125 від 18.01.2017 та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою поліцейського БПОП серії АР № 932125 від 18.01.2017 у справі про адміністративне правопорушення, його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-2 КУпАП. Відповідно до постанови, він 18 січня 2017 року у м. Сєвєродонецьку, керуючи транспортним засобом, БАЗ 2215 СПГ, державний номер НОМЕР_1, що працює в режимі маршрутного таксі, перевозив пасажирів, кількість яких в транспортному засобі була більше, ніж визначено технічною характеристикою даного транспортного засобу, чим порушив п. 21.1 Правил дорожнього руху України. Копія оскаржуваної постанови вручена йому не була. Позивач вважає, що вказану постанову було складено з чисельним порушенням норм законодавства України, зазначені в ній данні не відповідають фактичним обставинам, оскільки в пункті 8 постанови про адміністративне правопорушення зазначено в якості додатка «відео», однак що саме міститься на цьому відеозапису та який технічний засіб відеофіксації використовувала посадова особа невідомо. Отже неможливо встановити, чи може даний технічний засіб використовуватися при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а відтак, належність та допустимість вказаного доказу, як і сам факт його існування викликають обгрунтовані сумніви. Також посадова особа органу поліції не ознайомила його з процесуальними правами та обовязками, передбаченими ст. 63 Конституції України, не надала можливості ОСОБА_1 надати відповідні пояснення, скористатися юридичною допомогою адвоката. В вищезазначеній постанові інспектором поліції не було зазначено який саме пункт Правил дорожнього руху України порушив позивач, а також яка саме фактична кількість пасажирів не відповідала їх кількості, передбаченій технічними характеристиками автомобіля, не була зазначена а ні фактична кількість пасажирів, що перевозилася водієм, а ні максимальна кількість пасажирів, що може ним перевозитися. Зі змісту ч. 1 ст. 121-2 КУпАП вбачається, що субєктом даного правопорушення може бути лише водій транспортного засобу, що працює у режимі маршрутного таксі, або водій, що здійснює міжміські чи міжнародні перевезення, однак інспектор поліції не надав жодного доказу, що позивач працює в режимі маршрутного таксі. Крім цього відповідно до п. 2 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП, однак в ній відсутні відомості про порядок і строк її оскарження. У звязку з цим у своєму позові ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі та про заміну відповідача на посадову особу Головного управління національної поліції в Луганській області. У задоволенні вказаного клопотання судом було вирішено відмовити, адже на думку суду орган, в якому працює посадова особа, що винесла оскаржувану постанову, є належним відповідачем у подібній категорії справ. Із урахуванням надання представником ГУНП в Луганській області мотивованих заперечень проти позову, а також із урахуванням змісту пунктів 7, 9 ч. 1 ст. 3 КАС України залучення самої посадової особи не є необхідним для правильного та обєктивного вирішення справи, таке залучення призведе до невиправданого затягування розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких також просив розглянути справу без його участі. Додатково вказав, що позивач у письмових поясненнях самостійно зазначив про факт перевезення ним стоячих пасажирів.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судом було вирішено розглянути справу в письмовому провадженні без проведення судового засідання та, відповідно, без складання журналу судового засідання.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

18.01.2017 поліцейським ОСОБА_2 старшим сержантом поліції ОСОБА_3 в м. Сєвєродонецьку по вул. Вілєсова було винесено постанову серії АР № 932125 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-2 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 170 грн. 00 коп. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що ОСОБА_1 18 січня 2017 року о 17-10 год. у м. Сєвєродонецьку по шосе Будівельників, керуючи транспортним засобом, державний номер НОМЕР_1, перевозив пасажирів, кількість яких в транспортному засобі була більше, ніж визначено технічною характеристикою даного транспортного засобу, чим порушив п. 21.1 Правил дорожнього руху України.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 121-2 КУпАП перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 21.1 розділу 21 «Перевезення пасажирів» Правил дорожнього руху дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.

Суд зауважує, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-2 КУпАП, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено, оскільки відеозапис правопорушення ним не наданий, хоча суд витребовував вищенаведені матеріали від відповідача. Жодні свідки правопорушення для допиту відповідачем не заявлені.

Більш того, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо фактичної кількості пасажирів, що перевозилася, а також не зазначено максимальної кількості пасажирів, що може перевозитися згідно технічних характеристик транспортного засобу, що унеможливлює порівняти ці показники та визнати ОСОБА_1 винним у порушенні пункту 21.1 Правил дорожнього руху України.

Посилання ОСОБА_1 в поясненнях до оскаржуваної постанови на те, що він перевозив стоячих пасажирів в кількості, яка є вищою за допустимою згідно технічної характеристики транспортного засобу, не є достовірним доказом вчинення ним правопорушення, адже по-перше в позовній заяві ОСОБА_1 фактично відмовився від цих пояснень шляхом викладення обґрунтованої незгоди із постановами, що є його безумовним правом згідно із ст. 63 Конституції України, по-друге ОСОБА_1 не конкретизував якою саме була кількість пасажирів, по-третє ОСОБА_1 підписуючи постанову та пояснення не конкретизував чи заважали ці пасажири керувати транспортним засобом і чи обмежували оглядовість.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що у діях позивача 18.01.2017 був наявний склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 171-2 КАС України. Зазначені справи розглядаються в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов крім іншого, може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Крім того, ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову крім іншого про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень.

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не входить до повноважень адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України. На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 171-2, 185, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Луганській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 932125 від 18.01.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-2 КУпАП.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.Б. Баронін