Справа № 334/8815/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 23.02.2017
Справа № 334/8815/16-а
Провадження № 2-а/334/191/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Гопка Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського з БДР Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського з БДР Ново московського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2, в якому вказує, що 19.12.2016 року поліцейським ОСОБА_3 відносно нього було винесено постанову серія БР № 249926 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є незаконним та необгрунтованим, з наступних підстав.

Стаття 258 ч.3 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Стаття 258 ч.3 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При винесенні постанови поліцейський суттєво порушив його права. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність у відповідності до ст. 33 ч.3 КУпАП.

Згідно до ст. 268 ч.1 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право : знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При зупинці поліцейський так і не пояснив які саме правила дорожнього руху він порушив, не надав можливості надати пояснення і скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та відразу ж пішов до службового автомобілю, де виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, пояснивши, що він нібито не виконав вимоги дорожнього знаку, при цьому не надавши жодного підтверджуючого доказу того, що він порушив ПДР України.

Згідно до ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведено шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані; на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Поліцейський не надав йому доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного можна прийти до висновку, що постанова була складена на підставі особистих міркувань поліцейського, без підтвердження будь-якими доказами.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що межі компетенції працівників поліції, як складової частини МВС України, визначені законодавчими та нормативно-правовими актами, зокрема Законом України "Про поліцію", статтями 52 та 52-1 Закону України "Про дорожній рух", Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП);

Позивач вимагає визнати протиправною постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 249926 від 19 грудня 2016 року, однак не надає жодних підтверджень або доказів незаконності його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи та її розгляду.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачених статтями 80, 81, ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 121; ст. 121-1, 121-2; ч. 1, 2, 3 ст. 122; ч. 1, ст. ч. 1 ст.123; ст. 125; ст. 126; ч.1, 2, 3 ст. 127; ст. 128, 129, 132-1,ч. 6, 11 ст. 133-1,ч. 1, 2, 3 ст. 140 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення вищевказаних статей виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення визначенні у ст. 222 КУпАП.

З приводу обставин скоєного позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху може пояснити, що 19.12.2016 року близько 16 год. 10 хв. він спільно з інспектором з БДР Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. сержантом поліції ОСОБА_5 був задіяний для несення служби по нагляду за дорожнім рухом на автодорозі М-18-03 «об`їзд м. Новомосковськ».

У цей час позивач, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1, скоїв порушення вимог ПДР України («Дорожні знаки»), за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно положень статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" даний транспортний засіб був зупинений, він підійшов до позивача та роз'яснив йому причину зупинки та суть скоєного правопорушення, позивач з порушенням був згоден та пояснив, що не помітив дорожній знак 3.41 (Контроль! проїзд без зупинки заборонено). Відповідно до Наказу № 1395 від 07.11.2015 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (Про затвердження інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі) він склав постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 249926, та надав для ознайомлення відповідачу. Після ознайомлення з адміністративним матеріалом, позивач у відповідній графі постанови «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», поставив свій особистий підпис. Жодного клопотання щодо отримання правової допомоги при розгляді справи, або залучення свідків даного правопорушення, ані усного ані письмового, позивач не заявляв, другий примірник адміністративного матеріалу вручено позивачу.

У подальшому, згідно положень статей 222 КУпАП ним було прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного протоколу на місці вчинення правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача було розпочато та проведено відповідно до вимог статей 278 - 280 КУпАП.

Під час розгляду справи ним враховано, що відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Посилання позивача на фактичну відсутність доказів скоєного ним правопорушення безпідставні, так як згідно з вимогами законодавства доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються постановою у справі про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача ним згідно положень статей 283 - 285 КУпАП винесено постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 249926, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено позивачу та вручено її копію.

Вважає, що винесена ним постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною та законною, а її зміст не суперечить нормам законодавства.

Слід також врахувати, що позивач не оскаржував винесену постанову в порядку статті 288 КУпАП у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), тобто до керівництва підрозділу.

Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до районного суду у порядку, визначеному КАСУ з особливостями встановленими КУпАП.

Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення, яким залишає постанову без змін, а позов без задоволення; скасовує постанову і надсилає її на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної 19.12.2016 року поліцейського з БДР Ново московського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 вбачається, що 19.12.2016 року близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі М-18-03 "об`їзд м.Новомосковськ", не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41 (Контроль! проїзд без зупинки заборонено), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.8.4 ПДР України, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи : дорожній знак 3.41 "Контроль" відноситься до знаків заборони, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову. Втім, відповідач не надав доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача щодо відсутності достатніх доказів допущення ним порушень ПДР. Суду не було надано матеріали, що були або мали бути взяті до уваги відповідачем при прийнятті рішення в адміністративній справі.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не представлено достатньо належних доказів про вчинення позивачем адміністративних правопорушень в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. є незаконним та необґрунтованим, у звязку з чим, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст.ст. 122 ч.1, 251, 280, 288, 289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії поліцейського з БДР Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 249926 від 19.12.2016 року у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ст. 122 ч.1 КупАП - незаконними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 249926 від 19.12.2016 року у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ст. 122 ч.1 КупАП, складену поліцейським з БДР Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 поліцейського взводу з обслуговування стаціонарного посту "Новомосковського батальйон" ДПС ОСОБА_6 в Дніпропетровській області ОСОБА_2.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ісаков Д. О.