Справа № 444/2522/16-а, 2-а/444/114/2016
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року № 876/2288/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Жовківському районі Львівської області, в якому (з врахуванням уточнень) просила: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходів та грошової винагороди за безперервну працю ДС при відмові в здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу»; 2) зобов'язати відповідача перерахувати розмір призначеної позивачу пенсії з врахуванням стажу державної служби 19 років 06 місяців 11 днів та розміру 89% від середньомісячного заробітку державного службовця з урахуванням інших виплат «матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходів та грошової винагороди за безперервну працю державної служби» на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування починаючи з 12 січня 2011 року та проводити її виплату в такому розмірі в подальшому відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Верховного Суду України від 20.02.2012 року по справі № 2a-430a11 та ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу»; 3) усунути допущені порушення прав позивача шляхом зобовязання відповідача виплатити позивачу недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції починаючи з 12.01.2011 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 27.12.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця ОСОБА_1 сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходів та грошової винагороди за безперервну працю ДС з 25.05.2016 року при відмові в здійсненні перерахунку пенсії до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області перерахувати ОСОБА_1 розмір призначеної їй пенсії з врахуванням стажу державної служби 19 років 06 місяців 11 днів та розміру 89% від середньомісячного заробітку державного службовця з урахуванням інших виплат, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходів та грошової винагороди за безперервну працю ДС на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування починаючи з 25.05.2016 року та проводити її виплату в такому розмірі в подальшому відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Верховного суду України від 20.02.2012 року по справі № 2а-430а11 та ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу». Усунути допущені порушення прав ОСОБА_1 шляхом зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області виплати ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції починаючи з 25.05.2016 року. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії за період до 25.05.2016 року відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 27.12.2016 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена при неповному зясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що органи ПФ виплачують позивачу пенсію у належному розмірі та не мають підстав для перерахунку розміру пенсії. Згідно ст. 33 ЗУ «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Проте, оскільки допомога на оздоровлення, матеріальна допомога та суми індексації не відносяться до інших надбавок, тому вони не враховуються до заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії державного службовця.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить відхилити апеляційну скаргу, а оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 01.07.1991 року по 11.01.2011 року перебувала на державній службі. 11.01.2011 року її звільнено у зв'язку із з досягненням граничного віку проходження державної служби відповідно до п.3 ст.30 Закону України «Про державну службу» (а.с. 7-8).

З 12.01.2011 року позивачу призначено пенсію відповідно Закону України «Про державну службу» з врахуванням стажу державної служби 19 років 06 місяців 11 днів та розміру 89% від середньомісячного заробітку державного службовця, що підтверджується довідкою № 6020/03-21 від 02.12.2016 р. (а.с. 19).

Позивач звернулась до відповідача із заявою від 22.03.2016 року про перерахунок пенсії державного службовця з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексацію (а.с. 9).

Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області надіслало позивачу лист-відповідь від 25.03.2016 року № 14/А-3. У даному листі вказано про відмову у перерахунку пенсії, оскільки в поданій позивачем довідці № 374/06 від 29.02.2016 року виданій по формі затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в графі «інші виплати» включені виплати, які відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» не входять в структуру заробітної плати державного службовця, це такі як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, що унеможливлює їх врахування при розрахунку пенсії як державному службовцю (а.с. 10).

Крім того, в даному листі зазначено, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо права позивача на перерахунок пенсії із врахуванням матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, виходячи з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній станом на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби. При цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС України від 08.07.2015 р. № 732/48/15-а.

Таким чином, при перерахунку пенсії державного службовця має враховуватись відсоток суми заробітної плати, який було визначено позивачу при призначенні пенсії, а саме 89%.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2,6 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються КМ України.

Постановою КМ України від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів» керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З вказаного зокрема випливає, що грошову винагороду за безперервну працю державної служби також слід включити до сум заробітку з яких обчислюється пенсія.

Щодо включення до заробітку, з якого визначалась пенсія державного службовця сум індексації заробітної плати, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, мова йде про грошові доходи населення, які згідно ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» включаються для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постановах від 28.05.2013 року (№21-97а13), від 04.03.2014 року (№ 21-3а14), від 16.09.2014 року (№21-314а14), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень і для всіх судів України.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації зарплати та винагороду за безперервну працю державної служби є підставними та обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Так, згідно ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач звернулася із позовом до суду 25.11.2016 року та не навела поважних причин пропуску строку звернення до суду за період до 24.05.2016 року.

Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог за період з 12.01.2011 р. по 24.05.2016 року включно, а не підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за цей період як помилково вважав суд першої інстанції.

Слід також зазначити, що позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 22.03.2016 р., а тому позивач мала право на проведення перерахунку пенсії із 22.03.2016 року. Проте оскільки наявні підстави для залишення без розгляду позовних вимог за період по 24.05.2016 року включно, то в судовому порядку необхідно зобовязати відповідача проводити перерахунок пенсії позивачу з 25.05.2016 р..

Щодо позовної вимоги про усунення порушень прав позивача шляхом зобовязання відповідача виплатити позивачу недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції, то така вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 цього ж Закону встановлює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 року було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 р..

Згідно абзацу 1 пункту 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-ІV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 07.11.2012 року та 18.11.2014 року (справи № 6-131цс12 і № 21-518а14 відповідно).

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач просить зобовязати відповідача виплатити позивачу недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції починаючи з 12.01.2011 року.

Однак, вказана грошова сума не була нарахована позивачу і тому не вважалась заборгованістю.

У розглядуваній адміністративній справі відсутні докази про те, що пенсія позивача, після її нарахування, була виплачена управлінням ПФ із порушенням строків.

Таким чином, є безпідставною позовна вимога про усунення допущених порушень прав позивача шляхом зобовязання відповідача виплатити недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції.

Щодо вимог позивача про те, щоб проводити виплату пенсії в подальшому, то позов в цій частині також не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, метою звернення до адміністративного суду із позовом є необхідність захисту порушеного права, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, вимоги позивача щодо виплати пенсії в подальшому (на майбутнє), носять перспективний характер, являються безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 27.12.2016 року слід скасувати та прийняти нову постанову суду про залишення без розгляду частини позовних вимог та часткове задоволення решта позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області задоволити частково.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії за період з 12 січня 2011 року по 24 травня 2016 року включно залишити без розгляду.

Решта позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області щодо не включення до заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії державного службовця ОСОБА_1, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати та грошової винагороди за безперервну працю на державній службі.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній станом на момент призначення пенсії позивачу), в розмірі 89% заробітної плати державного службовця, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та грошової винагороди за безперервну працю на державній службі, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно із поданою довідкою про заробітну плату, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії, починаючи з 25 травня 2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 03.04.2017 року.