Справа № 234/3149/17
Суддя: Карпенко О. М.
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/3149/17
Провадження № 2-а/234/170/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі: судді Карпенко О.М., за участю секретаря Аксеніної В.М., позивач ОСОБА_1, відповідача Дмитрієнко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 УПП в містах Краматорську та Слов'янську молодшого лейтенанта поліції Дмитрієнко Валерія Михайловича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

03.03.2017 року позивач звернувся до Краматорського міського суду з позовом до інспектора роти №4 УПП в містах Краматорську та Слов'янську молодшого лейтенанта поліції Дмитрієнко Валерія Михайловича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в обґрунтування позову зазначив, що постановою інспектора роти №4 УПП в містах Краматорську та Слов'янську молодшого лейтенанта поліції Дмитрієнко Валерія Михайловича від 28.02.2017 року на нього накладено адміністративне стягнення по ст.121 ч.6 та ст.126 ч.1 КУпАП в розмірі 425,00грн. Відповідно до постанови, він, ОСОБА_3, 28.02.2017 року керуючі транспортним засобом Субару Легасі номерний знак НОМЕР_1, о 21-30 годині у м. Краматорську по вул. Ювілейна біля будинку №42, номерний знак якого було забруднено, що не дало змоги чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20м., а також не представлений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.9 в та 2.1 г. Правил дорожнього руху України. Проти вчинення правопорушення він заперечував. Зазначена постанова винесена з порушенням ст.33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. При винесенні вказаної постанови було грубо порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП. Вважає, що зазначена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та порушила його права передбачені законом, а тому, просить скасувати постанову серії АР № 601322 від 28.02.2017 року по ст.121 ч.6 та ст.126 ч.1 КУпАП в розмірі 425,00грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог посилаючись на те, що він виніс постанову за місцем вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст.276 КУпАП, про що надав письмові заперечення та відеозапис фіксації правопорушення.

Заслухавши учасників процесу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.

Положення ст.6 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

В судовому засіданні встановлено, що 28.02..2017 інспектором роти №4 УПП м. Краматорську та м. Слов'янську лейтенантом поліції Дмитрієнко В.М. винесено постанову АР №601322 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.6 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00грн.

Згідно ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: зокрема (частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 125, 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями 128, 129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст.121 та ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п.9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні був досліджений відеозапис з камер спостереження інспекторів поліції від 28.02.2017 з яких вбачається, що інспектор поліції роз'яснив позивачу вимоги ст.268 КУпАП, але не дослідив докази, не врахував те, що позивачем не визнавалось правопорушення, обмежив його право надати письмові пояснення та запросити адвоката.

Таким чином, із відеозапису вбачається, що процес розгляду справи не відповідав вимогам ст.279 КУпАП, обставини передбачені ст.280 КУпАП не з'ясовувалися, права особи - правопорушника передбачені ст.268 КУпАП дотримані не були.

Згідно узагальненого наукового-консультативного висновку Науково- Консультативної Ради при Вищому Адміністративному суді України від 01.07.2015, статтею 121 та статтею 126 КУпАП передбачено адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, на які накладаються адміністративні стягнення.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 та статтю 126 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

2.2. За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 121 та статтею 126 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 1271-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 та статтею 126 КУпАП, можуть розглядатися:

1) за місцем вчинення правопорушення;

2) за місцем обліку транспортних засобів;

3) за місцем проживання порушників.

Статтею 222 КУпАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органів Національної поліції.

Зокрема, в частині першій цієї статті за адміністративні правопорушення, передбачені частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, ….. статті 124-1 - 126цього Кодексу, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники відповідних підрозділів органів Національної поліції.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП, розглядаються у судовому порядку та працівниками відповідних підрозділів органів Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Отже, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 121 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 121 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Судом встановлено, що відповідно до положень ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі №5-рп/2015 словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1-3 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідачем не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують, що позивач був ознайомлений з доказом вчинення ним правопорушення при винесення постанови, що порушує вимоги ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що інспектор поліції при винесенні постанови зробив процесуальні порушення при розгляді справи, тобто інспектор Дмитрієнко В.М. порушив права, особи яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені ст.268 КУпАП, інспектор поліції не надав можливість ОСОБА_1 надати письмові пояснення та заперечення по суті правопорушення, не надано право на адвоката, таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанову серії АР №601322 від 28.02.2017 слід скасувати.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.2, 6, 7,17, 19,69,71 КАС України, ст.ст.9, 121, 126, 251, 254, 258, 283, 288, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №4 УПП в містах Краматорську та Слов'янську молодшого лейтенанта поліції Дмитрієнко Валерія Михайловича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 601322, прийняту 28.02.2017 року інспектора роти №4 УПП в містах Краматорську та Слов'янську молодшого лейтенанта поліції Дмитрієнко Валерія Михайловича відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00грн., за порушення вимог ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Справу про адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст.121 ч.6 та ст.126 ч.1 КпАП України закрити в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повний текст постанови виготовлений 24.03.2017 року.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана в Донецький апеляційний адміністративний суд через Краматорський міський суд протягом 10 днів після проголошення.

Постанова ухвалена й видрукувана в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.М. Карпенко