Справа № 818/1423/16
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р.Справа № 818/1423/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача Чумака Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2016р. по справі № 818/1423/16

за позовом ОСОБА_2

до Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

23 листопада 2016 року постановою Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_2 (далі- позивач, ОСОБА_2.) до Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі- відповідач, ГТУЮ у Сумській області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнено частково.

Визнано протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо ненадання ОСОБА_2 копії листа Головного територіального управління юстиції у Сумській області № 05-10/139 від 21.04.2015.

Зобов'язано Головне територіальне управління юстиції у Сумській області повторно розглянути пункт 1 заяви ОСОБА_2 № 182 від 08.06.2016.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання дій Головного територіального управління юстиції у Сумській області протиправними та зобов'язання повторно розглянути пункт 1 заяви ОСОБА_2 № 182 від 08.06.2016 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що інформація яка міститься в листі ГТУЮ у Сумській області № 05-10/139 від 21.04.2015 відноситься до службової, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" , оскільки даний лист належить до документів, пов'язаних зі здійсненням контрольних функцій, покладених на ГТУЮ у Сумській області відповідно до ст. 2-1 Закону України "Про нотаріат".

Позивачем не оскаржено постанову суду першої інстанції в частині відмови йому в позові. ОСОБА_2 подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Сумській області залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.06.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою (а.с. 5), в якій просив:

- надати копію листа головного територіального управління юстиції № 05-10/139 від 21.04.2015, в якому йдеться про питання з приводу витребування нотаріусом Жураховским Д.В. довідки з Лебединської центральної лікарні та дотримання статті 8 ЗУ "Про нотаріат";

- надати письмовий звіт або інший документ, що відображає роботу, дії та інформацію про здійснений управлінням юстиції у березні 2015 року семінар з державними та приватними нотаріусами області з приводу витребування нотаріусом довідки з Лебединської ЦРЛ та дотримання статті 8 ЗУ "Про нотаріат";

- розглянути і вирішити звернення невідкладно.

Листом від 13.06.2016 № К-75/05/09-44 відповідач надав ОСОБА_2 відповідь, якою відмовив у задоволенні заяви позивача щодо надання інформації та невідкладному розгляді його звернення (а.с. 6).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання копії листа ГТУЮ у Сумській області № 05-10/139 від 21.04.2015 в зв'язку з тим, що в даному листі відсутні критерії зазначені в ч. 1-2 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", які б надавали право відповідачу відносити її до службової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно статті 40 Конституції України, кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статей 5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно ст.20 цього Закону, за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ст.ст. 15, 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою рішень;

- вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення;

- у разі визнання заяви необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з положеннями ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема : обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Стаття 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповіді ГТУЮ у Сумській області від 13.06.2016 № К-75/05/09-44, підставою для відмови в отриманні копії листа № 05-10/139 від 21.04.2015, котрий запитувався ОСОБА_2, став висновок відповідача про те, що ця інформація є інформацією з обмеженим доступом.

Однак, колегія судів не погоджується з вказаним висновком відповідача через таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб'єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія судів вважає, що запитувана позивачем інформація є саме публічною, а доступ до неї регулюється Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Закон України "Про доступ до публічної інформації" містить чіткі гарантії захисту прав заявника при розгляді розпорядником публічної інформації запиту на отримання публічної інформації та унеможливлює зловживання розпорядником публічної інформації своїм правом на обмеження в доступі до такої інформації.

Так, згідно із ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) Розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) Інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) Особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) Не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає також інформацію з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до інформації.

Статтею 6 вищезазначеного Закону визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Крім того, частиною 2 вказаної норми передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) Виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошення інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) Розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) Шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доступ до інформації може бути обмежений лише за наявності всіх трьох вимог. При відсутності ж хоча б однієї з них інформація є відкритою, а розпорядник інформації зобов'язаний надати таку або довести, що наявні всі три підстави для обмеження доступу до неї.

Тобто, відмова в наданні інформації є обґрунтованою лише у разі, якщо розпорядник на запит вказує якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.

У листі ГТУЮ у Сумській області від 13.06.2016 № К-75/05/09-44 не було наведено, тобто відповідачем, як розпорядником публічної інформації не дотримано приписів Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання ГТУЮ у Сумській області на те, що інформацію яка міститься в листі № 05-10/139 від 21.04.2015 відноситься до службової також в зв'язку з тим, що даний лист не пов'язаний з розробкою напряму діяльності установи або здійснення контрольних, наглядових функцій, процесом прийняття рішень і не передує публічному обговорення, яке було проведено в 2015 році, в зв'язку з чим інформація набула публічності, що підтверджує відкритий характер даної інформації.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вимога повторно розглянути пункт 1 заяви позивача № 182 від 08.06.2016 року суперечить вимогам чинного законодавства щодо терміну розгляду звернень, оскільки строк повторного розгляду заяви ще не почався.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Сумській області - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2016р. по справі № 818/1423/16 -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 03.04.2017 р.