Справа № 541/134/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 р.Справа № 541/134/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Спаскіна О.А.
Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2017р. по справі № 541/134/17
за позовом ОСОБА_1
до Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі відповідач, Миргородське ОУПФУ Полтавської області) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2017 року позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Миргородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити Шумейку пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 26 жовтня 2016 року.
Відповідач, не погодившись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю в документах, наданих позивачем для призначення пенсії, інформації, щодо періодів роботи, населених пунктів чи об`єктів, де заявником проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України. не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 19.10.1984 року по 22.05.1985 року у в/ч 96772-ІІІ, а з 23.05.1985 по 08.12.1986 у в/ч НОМЕР_1 та з 02 червня 1986 року по 14 жовтня 1986 року був направлений у відрядження для ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС і перебував там вказаний період в складі військової частини № НОМЕР_1 в с.Іванівка Чорнобильського району, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 (а.с.10-21) та копією рішення Миргородського районного суду Полтавської області від 10 листопада 1993 року (а.с.5).
Відповідно до картки обліку доз радіоактивного опромінювання молодшого сержанта ОСОБА_1 у період з 08.06.1986 року по 07.10.1986 року він отримав дозу опромінювання 15,50 Рентген (а.с.22). Згідно з витягом із протоколу № 188 засідання комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 07.08.1997р. підтверджено, що ОСОБА_1 приймав участь у роботах в населених пунктах зони відчуження в період з 2 червня по 14 жовтня 1986 року (а.с.7). Відповідно до посвідчення НОМЕР_3 позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році 2 категорії (а.с. 23).
26 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за результатами розгляду якої отримав рішення від 03.11.2016 року про відмову в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю інформації щодо періодів роботи, населених пунктів чи об`єктів, де заявником проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 8, 9).
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796.
Відповідно до ст. 9 Закону №796, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1)учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2)потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:
1)з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 10 років;
2) які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 8 років;
3) які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році мають право на зниження пенсійного віку на 5 років.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846 передбачено, що при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для засвідчення особливого статусу особи надається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою від 26.10.2016 року про призначення йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
На підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження позивач надав, зокрема, копію військового квитка серії НОМЕР_2 , архівну довідку Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 22.07.2016 р. №179/1/ВОЗ/1476, копію картки обліку доз радіоактивного опромінювання.
З доданих до заяви документів слідує, що позивач з 02 червня 1986 року по 14 жовтня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі військової частини № 61708 в с.Іванівка Чорнобильського району, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 (а.с.10-21), копією рішення Миргородського районного суду Полтавської області від 10 листопада 1993 року (а.с.5) Відповідно до картки обліку доз радіоактивного опромінювання молодшого сержанта ОСОБА_1 у період з 08.06.1986 року по 07.10.1986 року він отримав дозу опромінювання 15,50 Рентген (а.с.22).
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 28.12.1993 р.
Відповідно до ч.1 ст. 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 цього Закону передбачено, що посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів від 20.01.1997 р. № 51.
Відповідно до п. 2 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.
Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії А 2 категорії є документом, що підтверджує особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право таким особам користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства. Таке посвідчення видається учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів.
Колегія суддів зазначає, що позивачу видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_3 2 категорії , що підтверджує статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. не менше 5 календарних днів, проте воно не містить у собі періодів та дат роботи позивача в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Період роботи позивача з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується карткою обліку доз радіоактивного опромінювання ОСОБА_1 , в якій зазначено, що позивач отримав дози опромінювання у період з 08.06.1986 р. по 07.10.1986 р., копією військового квитка НОМЕР_2 , згідно якого позивач приймав участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 02.06.1986 р. по 14.10.1986 р.
Враховуючи те, що вказаними документами підтверджено участь позивача в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження у період з 02.06.1986 р. по 14.10.1986 р., то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на не підтвердження позивачем наданими документами періоду роботи у зоні відчуження з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, населених пунктів чи об`єктів де позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з наданих позивачем до заяви документів підтверджено перебування позивача у зоні відчуження з 02.06.1986 р. по 14.10.1986р. не менше 5 календарних днів, що за приписами ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2017р. по справі № 541/134/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 03.04.2017 р.