Справа № 820/4512/16
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 р. Справа № 820/4512/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. по справі № 820/4512/16

за позовом Фермерського господарства "AURUM"

до Слобожанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

19.08.2016 року Фермерське господарство «AURUM» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Слобожанської обєднаної державної податкової інспекції Харківської області (далі відповідач), в якому просить, після доповнення, визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття податкової накладної №21/2 від 04.07.2016 року, податкової накладної №22/2 від 06.07.2016 року, податкової накладної №23/2 від 06.07.2016 року поданої позивачем; зобовязати відповідача відновити подання засобами електронною звязку в електронній формі податкової накладної №21/2 від 04.07.2016 року; податкової накладної №22/2 від 06.07.2016 року; податкової накладної №23/2 від 06.07.2016 року поданої позивачем.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року позов було задоволено.

Визнані протиправними дії відповідача щодо неприйняття податкової накладної №21/2 від 04.07.2016 року, податкової накладної №22/2 від 06.07.2016 року; податкової накладної №23/2 від 06.07.2016 року поданої позивачем.

Зобовязано відповідача відновити подання засобами електронного звязку в електронній формі податкової накладної №21/2 від 04.07.2016 року, податкової накладної №22/2 від 06.07.2016 року; податкової накладної №23/2 від 06.07.2016 року.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позову.

В своїй апеляційній скарзі посилається на неправильне врахування судом фактичних обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги доводи суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач уклав з відповідачем договір про визнання електронних документів №190120160.

Згідно до квитанції №2 вказаний договір було прийнято відповідачем реєстраційний номер НОМЕР_1.

Центром сертифікації ключів позивачу сформовані та видані посилені сертифікати підписувала ЕЦП із строком чинності з 16.02.2016 року по 15.01.2018 року.

13.03.2016 року відповідачем подано на реєстрацію податкові накладні з податку на додану вартість №21/2 від 04.07.2016 року; №22/2 від 06.07.2016 року та №23/2 від 06.07.2016 року в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису, проте вказані декларації відповідачем не прийняті з підстав «блок даних, невірний підпис».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визначив про те, що під час направлення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних сертифікатів відкритого ключа був дійсний та позивач не змінював місце реєстрації, а отже у відповідача відсутні підстави для неприйняття податкових накладних з податку на додану вартість.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

На підставі п.7 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України №233 від 10.04.2008 року «Про подання електронної податкової декларації», підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб,підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований.

Пунктом 49.3 ст.49 ПК України визначено, що Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного звязку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного звязку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у звязку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно до ст. 48.3 ст. 48 ПК України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий)

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невідємною частиною;

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до п.49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

На підставі п.49.9 ст.49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Пунктом 49.11 ст.49 ПК України визначено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання;

у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Пунктом 45.2 ст.45 ПК України передбачено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

Пунктом 10 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

Частинами 1, 2, 3 статті 10 вищезгаданого Закону передбачено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для відмови у прийнятті податкових накладних стало наявність листа Синявського відділення Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, про відсутність позивача за податковою адресою, та розірвання у односторонньому порядку договору про подання електронної податкової звітності, як викладено в апеляційній скарзі.

Колегія суддів погоджується з позицією позивача про протиправність дій, з наступних підстав.

Надані до матеріалів справи документи підтверджують те, що місцезнаходження позивача, на час подання податкових накладних 79000 м. Львів, вул. Хуторівка, буд.40-А.

Апеляційна скарга не містить спростувань вказаних обставин.

Колегія суддів не вважає лист Синявського відділення Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про відсутність позивача за податковою адресою, - належним доказом в підтвердження даної обставини.

Крім цього, до матеріалів справи були надані лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр сертифікації ключів «Україна» від 07.12.2016 року, яким підтверджено дійсність сертифікатів ключів електронних цифрових підписів позивача (аркуш справи 64).

Окрім цього, листом даної установи від 07.12.2016 року (аркуш справи 65) повідомлено про хронологічність отримання сертифікатів, період їх дії, та вказані в сертифікатах адреси.

За таких підстав, колегія суддів дійшла до висновку, про вчинення відповідачем дій по неприйняттю податкових накладних позивача такими, що відповідає приписам пункту 49.11 статті 49 ПК України.

Судом першої інстанції було неправильно задоволено позовні вимоги та зобовязано відповідача відновити подання засобами електронного звязку в електронній формі податкових накладних, оскільки це не відповідає змісту п.49.11 ст.49 ПК України, яка каже, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання;

у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Колегія суддів, вважає можливим застосувати правила статті 11 КАС України та вийти за межі позовних вимог, відповідно до вказаної норми, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідача слід зобовязати прийняти податкову накладну №21/2 від 04.07.2016 року 04.07.2016 року; податкову накладну №22/2 від 06.07.2016 року 06.07.2016 року; податкову накладну №23/2 від 06.07.2016 року 06.07.2016 року.

Судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, а саме ст. 49 ПК України, зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, тому судове рішення підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Слобожанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. по справі № 820/4512/16 скасувати в частині зобовязання Слобожанську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області відновити подання засобами електронного звязку в електронній формі податкової накладної № 21/2 від 04.07.2016 року, податкової накладної № 22/2 від 06.07.2016 року, податкової накладної №23/2 від 06.07.2016 року Фермерського господарства «AURUM».

В цій частині прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Зобовязати Слобожанську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області прийняти податкову накладну №21/2 від 04.07.2016 року Фермерського господарства «AURUM» 04.07.2016 року; податкову накладну №22/2 від 06.07.2016 року Фермерського господарства «AURUM» 06.07.2016 року; податкову накладну №23/2 від 06.07.2016 року Фермерського господарства «AURUM» 06.07.2016 року.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року по справі № 820/4512/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст постанови виготовлений 03.04.2017 р.