Справа № 286/3503/16-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гришковець А.Л.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"03" квітня 2017 р. Справа № 286/3503/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "06" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду і просить визнати дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку розміру призначеної пенсії по інвалідності як державному службовцю та щодо відмови в переведенні його з пенсії призначеної по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності другої групи неправомірними та зобов'язати Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити переведення його з пенсії інваліда ІІ групи, призначеної йому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця по інвалідності другої групи, відповідно до п.2, п.10, п.12 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення», а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії державного службовця по інвалідності ІІ групи, на підставі довідок Державної фінансової інспекції в Житомирській області від 02.08.2016 №06-11-21/3786 та № 06-11-21/3787, мотивуючи тим, що він з 19.07.2006 перебуває на обліку в Овруцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирської області і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 05.08.2016 він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії державного службовця по інвалідності ІІ групи, відповідно до п.2, п.10, п.12 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, але у перерахунку пенсії йому було відмовлено. 14.12.2016 він вдруге звернувся до відповідача з заявою про переведення його з пенсії призначеної по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності другої групи, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Однак, 26.12.2016 знову отримав відмову. Вважає, що відмова відповідача суперечить закону та нормам Конституції України.

Постановою Овруцькогорайонного суду Житомирської області від 06.03.2017 року позов задоволено частково.

Визнано дії Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_3 в переведенні його з пенсії призначеної по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності другої групи протиправними.

Зобов'язати Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити переведення ОСОБА_3 з пенсії інваліда другої групи, призначеної йому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності другої групи, відповідно до п.2, п.10, п.12 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу 19.07.2006 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в зв'язку з наявністю в нього 2-ї групи інвалідності.

Наказом №59-0 від 10.06.2016 його звільнено з посади начальника відділу інспектування у сфері послуг, матеріального виробництва та фінансових послуг Державної фінансової інспекції в Житомирській області з 02.08.2016 (а. с. 8,13).

05.08.2016 та 14.12.2016 позивач звернувся до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявами про здійснення перерахунку його пенсії як державному службовцю інваліду 2 групи, відповідно до Закону України «Про державну службу» та про переведення його з пенсії по інвалідності 2 групи, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності 2 групи згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» відповідно.

З листів Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №422/М-8 від 15.08.2016 та №449/Н-8 від 26.12.2016 вбачається, що позивачеві відмовлено у проведенні перерахунку пенсії по інвалідності, як державному службовцю, посилаючись на те, що відповідно до ст. 38 КЗпП України ст.86, пп.2,10,12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ та згідно з п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу», втратив чинність Закон №3732, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 і 12 вищезазначеного розділу передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723.

Пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії за віком, особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до зазначеної статті, призначаються згідно з нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 9-12 статті 37 Закону України «Про державну службу» визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

У разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до цього Закону, здійснюється у порядку, визначеному ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, саме в правових нормах, які містяться у ч.ч.9-12 ст.37 Закону України «Про державну службу», законодавець закріпив умови призначення пенсії по інвалідності державним службовцям. Відповідно посилання відповідача на те, що пункти 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» стосуються лише призначення пенсії за віком є помилковим, оскільки статтею 37 Закону України «Про державну службу», 1993 року №3723-XII з наступними змінами, врегульовано питання призначення пенсії державним службовцям за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника, а тому суд не може покласти його в основу рішення по справі.

Для призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» до заяви встановленого зразка необхідно надати довідку про стаж державної служби, надання якої передбачено Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 3 травня 1994 року, довідку про основні види оплати праці державного службовця на момент виходу на пенсію, довідку про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд, за формою, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2011 року № 5-1.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посадах, віднесених до посад державних службовців, і його стаж державної служби становить повних 22 роки (а. с. 13).

Довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №651714 від 17.05.2013 підтверджує, що позивач є інвалідом 2 групи. Причиною інвалідності є захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС ( а. с. 12).

На час набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015 позивач працював на посаді державного службовця та мав вислугу років понад 10 років.

Згідно ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписами п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Таким чином, оскільки, позивач є інвалідом 2 групи, має стаж на посаді державної служби 22 роки, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді віднесеній до посад державних службовців, він має право на призначення пенсії по інвалідності згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності другої групи відповідно до Закону України «Про державну службу».

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "06" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Гетьмана Виговського,12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100

4-третій особі: - ,