Справа № 805/1279/17-а
Суддя: Козаченко А.В.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 р. Справа № 805/1279/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Козаченка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, мотивуючи свої вимоги тим, що він отримав рішення від 16.11.2016 року № про застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.01.2014 року по 20.10.2016 року на загальну суму в розмірі 2 508, 74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464) та зазначає, що пункт 9.4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464, який діє на цей час, пов'язує звільнення платників єдиного внеску від штрафу та/або пені за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за наявністю двох умов: перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилась антитерористична операція; штраф та/або пеню застосовано до платника за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Згідно з викладеним позивач вважає, що у нього наявні підстави для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та просить суд скасувати рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіксальної служби у Донецькій області за № від 16.11.2016 року про застосування штрафу у розмірі 481, 71 грн. (10 % до 01.01.2015 року та 20 % з 01.01.2015 року) та нарахування пені в розмірі 2 027, 03 грн.

Представник відповідача через канцелярію суду надав письмові заперечення, згідно змісту яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог та клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Позивач щодо розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував про що свідчить відповідний підпис.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Відповідно виписки з ЄДР, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в реєстрі 03.10.2012 року за № 0012232.

16.11.2016 року Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області прийнято рішення № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за період з 21.01.2014 року по 20.10.2016 року за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 2 508, 74 грн.

Як вбачається з розрахунку спірного рішення, до позивача застосовано штрафні

санкції: за 4 квартал 2013 нараховано ЄСВ 1218, 67 грн., недоїмка - 418, 56 грн.; за несвоєчасну сплату ЄСВ нарахована штрафна санкція 41,86 грн. та пеня 7, 53 грн.; за 1 квартал 2014 нараховано ЄСВ 1267, 95 грн., недоїмка - 1216, 51 грн.; за несвоєчасну сплату ЄСВ нарахована штрафна санкція 121, 65 грн. та пеня 1012, 14 грн.; за 2 квартал 2014 нараховано ЄСВ 1267, 95 грн., недоїмка - 2484, 46 грн.; за несвоєчасну сплату ЄСВ нарахована штрафна санкція 126, 80 грн. та пеня 1006, 40 грн.; за 3 квартал 2016 нараховано ЄСВ 957, 00 грн., недоїмка - 957 грн. за несвоєчасну сплату ЄСВ нарахована штрафна санкція 191,40 грн. та пеня 0, 96 грн.

18.01.2017 року позивачем до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області було подано заяву відповідно до ст.. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо не нарахування штрафних санкцій та пені за період з 14.04.2014 року і до закінчення АТО.

Сертифікатом від 18.01.2017 року № 49/12.1-17/03 виданим ФОП ОСОБА_1 було засвідчено настання форс-мажорних обставин з 12.04.2014 року по 20.07.2014 року.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону № 2464 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно абз. 1 п. 1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 4 ч. 2).

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить скасувати рішення від 16.11.2016 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за період з 21.01.2014 року по 20.10.2016 року за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

02.09.2014 року Верховною Радою України прийнято закон "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності 15.09.2014 року (далі - Закон № 1669).

Підпунктом б пункту 8 ст. 14-1 Закону № 1669 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 було доповнено пунктом 9.3 наступного змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Унормування вищенаведеної статті згідно до Закону України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" відбулося зі зміною нумерації п. 9-3 на п. 9-4.

Зазначена норма проіснувала в Законі № 1669 з 15 вересня 2014 року до 1 січня 2017 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8, але в повній мірі збереглася в Законі № 2464.

Крім того, суд зазначає, що пункт 9.4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464 (після внесення змін до Закону № 1669-VII Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8) продовжує свою дію в часі.

Суд зазначає, що спірним у даному випадку є наявність у відповідача підстав для прийняття відносно позивача рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску саме за період з 21.01.2014 року по 20.10.2016 року.

На переконання суду, відповідач, приймаючи спірне рішення, частково порушив вимоги Закону № 2464 з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення № сформоване 16.11.2016 року з посиланням на статтю 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яка визначає заходи впливу та стягнення.

Наявність заборони (в силу закону) щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом № 1669 за невиконання обов'язків платника єдиного внеску у період з 14 квітня 2014 року, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірного рішення.

Суд зазначає, що термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає скасуванню в частині, яка стосується нарахуванню позивачу штрафу та пені за період після 14 квітня 2014 року.

Як вбачається з розрахунку спірного рішення, до позивача застосовано штрафні санкції: за 4 квартал 2013 нарахована штрафна санкція 41,86 грн. та пеня 7, 53 грн.; за 1 квартал 2014 нарахована штрафна санкція 121, 65 грн. та пеня 1012, 14 грн.; за 2 квартал 2014 нарахована штрафна санкція 126, 80 грн. та пеня 1006, 40 грн.; за 3 квартал 2016 нарахована штрафна санкція 191,40 грн. та пеня 0, 96 грн.

Таким чином, за період до 13.04.2014 (включно), позивачеві за 4 квартал 2013 нарахована штрафна санкція 41,86 грн. та пеня 7, 53 грн.; за 1 квартал 2014 нарахована штрафна санкція 121, 65 грн. та пеня 1012, 14 грн.;

Суд вважає, що ці суми нараховані позивачу у відповідності до законодавства, наведеного вище, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

В той же час, нарахування позивачеві штрафу та пені за період з 14.04.2014 не відповідає нормам пункту 9-3 (9-4) Закону № 2464, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Відтак, спірне рішення слід скасувати в частині нарахування штрафу на суму 318, 20 грн. (126, 80+191, 40 грн.), пені - в розмірі 1007, 36 грн. (1006, 40+0,96).

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 17-20, 69-72, 86, 94, 158-164, 167, 254, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення - задовольнити частково.

Скасувати рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за № від 16.11.2016 року в частині застосування до ОСОБА_1, код НОМЕР_2, штрафу в розмірі 318, 20 грн. та нарахування пені в розмірі 1007, 36 грн. за несплату та несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період після 14 квітня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (, 84122, Донецька обл., м. Слов*янськ, пл. Соборна, б. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Козаченко А.В.