Справа № 2-а/593/6/17,593/1454/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року № 876/2528/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у м.Львові апеляційну скаргу Бережанського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бережанського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій незаконними за зобов"язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача - Бережанського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання неправомірною відмову у зарахуванні на пільгових умовах в півторакратному розмірі загального стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та зобов'язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах з врахування періодів роботи, зазначених у довідці №10-2019 від 03.12.2015, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт ПАТ «Укрнафта» в кратному розмірі до 01.01.1991 відповідно до пп. д) п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з дати звернення за призначення пенсії - 28.04.2016 по 18.09.2016; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок вже призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 19.09.2016 з врахуванням періодів роботи, зазначених у довідці №10-2019 від 03.12.2015, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт ПАТ «Укрнафта» в кратному розмірі до 01.01.1991 відповідно до пп. д) п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та виплатити різницю недоотриманої пенсії.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано Бережанське об"єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з врахуванням періодів роботи, зазначених в довідці № 10-2019 від 03 грудня 2015 року, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт ПАТ "Укрнафта" в кратному розмірі до 1 січня 1991 відповідно до пп. д) п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" з дати його звернення за вказаною пенсією, а саме з 28 квітня 2016 року по 18 вересня 2016 року. Зобов'язано Бережанське об"єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок вже призначеної пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 19 вересня 2016 року із врахуванням періодів роботи, зазначених в довідці № 10-2019 від 03 грудня 2015 року, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт ПАТ "Укрнафта" в кратному розмірі до 1 січня 1991 року відповідно до пп. д) п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і виплатити різницю недоотриманої пенсії.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", та Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VІІ "Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі".

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Постанови Держкомпраці СРСР від 31.12.1987 року №794/33-82 "Про затвердження основних положень про вахтовий метод організації робіт" встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Однак, вищезазначена Постанова не містить норми про те, що працівники, які здійснюють роботу таким специфічним методом, мають право на отримання пільг, передбачених ст.5 Указу від 10.02.1960, зокрема, щодо зарахування одного року роботи за один рік і шість місяців за періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в Прикарпатському управлінні бурових робіт помічником бурильника, бурильником, бурильником КРС з 31.01.1985 (наказ про прийом №59 від 29.01.1985) по 17.02.1994 (наказ на звільнення №187 від 04.03.1994) вахтово-екпедиційним методом в Західному Сибіру, з них з 31.01.1985 по 26.10.1985 - робота вахтово-екпедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 27.10.1985 по 17.02.1994 - робота вахтово-екпедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області). Режим роботи встановлений саме вахтово-експедиційним методом у місцевості, яка прирівнюється до районів Крайньої Півночі, а також в районах Крайньої Півночі.

Зазначені періоди роботи підтверджуються записами в трудовій книжці та довідкою, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від 03.12.2015 № 10-2019.

Зокрема, у довідці ПАТ "Укрнафта" від 03.12.2015 № 10-2019 вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась у режимі 15 робочих днів у місяць у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах по 12 годин за добу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалися додаткові відпустки.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені законодавчі положення, наявні матеріали справи та доводи апелянта колегія суддів зазначає, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, які працювали вахтовим методом.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 27.10.2015 року по справі № 338/1079/14-а, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.161 КАС України та ст.244-2 КАС України враховується судом при застосуванні вищенаведених норм законодавства.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, не підтвердженими матеріалами справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Одночасно колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч.10 цієї статті постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 195, 196, 197 ч. 1 п.3, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бережанського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2017 року у справі № 593/1454/16-а - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бережанського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій незаконними за зобов"язання до вчинення дій - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

Р.Й. Коваль