Справа № 361/5735/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/5735/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Селезньова Т.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України, що полягають у видачі йому довідки про грошове забезпечення на роботах у зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 без урахування нарахування та виплати всіх сум, які увійшли до його грошового забезпечення, зокрема: посадового окладу за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі, тобто 245,00 крб., з розрахунку - (115+130) крб.: 30 днів х 30 днів = 245,00 крб.; премії за роботу в зоні відчуження в період з 26.04. по 31.07.1986 у розмірі 500 крб.; одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 605,3 мілізівертів за період з 26.04.1986 по 31.07 1986 у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню у сумі 735 крб., з розрахунку (115 крб. + 130 крб.) х 3 = 735 крб.); добових в розмірі 105 крб., з розрахунку 3,50 крб. за добу х 30 днів = 105 крб.; виплат за харчування у розмірі 85,5 крб., з розрахунку 2,85 крб. за добу х 30 днів = 85,5 крб.; одноразової виплати за переопромінення, отримання дози опромінення 60,53 бер за період з 26.04.1986 по 31.07.1986 у розмірі 1000 крб.;

- зобов'язати управління поліції охорони в Київської області Національної поліції України на підставі проведеного розрахунку нарахувати та виплатити недоотриману суму грошового забезпечення та видати нову довідку з урахуванням зазначених виплат.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017 позов задоволено частково: визнано неправомірними дії управління поліції охорони в Київської області Національної поліції України щодо видачі ОСОБА_2 довідки про грошове забезпечення на роботах у зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 без урахування та виплати окладу по посаді і званню у подвійному розмірі, премії за роботу у зоні відчуження за період з 26.04.1986 по 30.04.1986, трьох місячних окладів по посаді і званню за отримання гранично допустимої дози радіації, добових і одноразової виплати за отримання дози опромінення більше 25 бер за період роботи в зоні відчуження з 26.04.1986 по 31.07.1986; зобов'язано управління поліції охорони в Київської області Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період роботи у зоні відчуження з 26.04.1986 по 31.07.1986 оклад по посаді і званню у подвійному розмірі, премію за роботу у зоні відчуження за період з 26.04.1986 по 30.04.1986, три місячних оклади по посаді і званню за отримання гранично допустимої дози радіації, добові і одноразову виплату за отримання дози опромінення більше 25 бер за період роботи в зоні відчуження з 26.04.1986 по 31.07.1986; зобов'язано управління поліції охорони в Київської області Національної поліції України видати ОСОБА_2 довідку про грошове забезпечення на роботах у зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 з урахуванням нарахованого та виплаченого окладу по посаді і званню у подвійному розмірі, премії за роботу у зоні відчуження за період з 26.04.1986 по 30.04.1986, трьох місячних окладів по посаді і званню за отримання гранично допустимої дози радіації, добових і одноразової виплати за отримання дози опромінення більше 25 бер за період роботи в зоні відчуження з 26.04.1986 по 31.07.1986; в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною вище постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом ІІ групи за захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

У період з 26.04.1986 по 31.07.1986 ОСОБА_2, працював у органах внутрішніх справ - у Прип'ятському відділенні позавідомчої охорони Прип'ятського МВ УВС Київської області на посаді начальника відділення позавідомчої охорони у званні капітана міліції.

З довідки управління поліції охорони в Київській області від 23.09.2016 № Ш -168/43/30/И-2016 вбачається, що ОСОБА_2 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1986 № 14970378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1, затвердженого постановою КМ України від 16.01.2003 № 36, а саме: з 26.04.1986 по 30.04.1986, 05.05.1986, з 21.05.1986 по 24.05.1986, 28.05.1986, з 01.06.1986 по 03.06.1986, з 19.07.1986 по 31.07.1986 у м. Прип'ять, з 25.05.1986 по 27.05.1986 у м. Чорнобиль.

З довідки управління поліції охорони в Київській області від 23.09.2016 № Ш -168 вбачається, що ОСОБА_2 працював у Прип'ятському ВО на посаді начальника ВО, виконував роботи в населених пунктах зони відчуження у м. Прип'ять та м.Чорнобиль з 26.04.1986 по 31.07.1986 періодами, за даний період йому виплачена заробітна плата в сумі 1220,14 крб., виходячи з посадового окладу - 115 крб., окладу за звання 130 крб., вислуги років - 49 крб., з урахуванням загального коефіцієнта 5,4 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укпрофради від 10.06.1986 № 207-7, оплата праці за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони небезпечності, провадилась виходячи з установленого у зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного (36-годинного) робочого тижня. З даної довідки також вбачається, що ОСОБА_2 була виплачена одноразова винагорода у розмірі одного посадового окладу 115 крб. відповідно до наказу УВО УВД № 42 від 30.04.1986.

Згідно з карткою обліку доз радіоактивного опромінення у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач отримав дозу опромінення у 60,53 рентген.

05.09.2016 позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії Державної служби охорони при ГУВС МВС України в Київській області із заявою про видачу довідки за період роботи у зоні відчуження з 26.04.1986 по 31.07.1986 з урахуванням посадового окладу за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі, тобто 245,00 крб., з розрахунку - (115+130) крб.: 30 днів х 30 днів =245,00 крб.; премії за роботу в зоні відчуження в період з 26.04. по 31.07 1986 у розмірі 500 крб.; одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 605,3 мілізівертів за період з 26.04. по 31.07 1986 р. у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню у сумі 735 крб., з розрахунку (115 крб. + 130 крб.) х 3 = 735 крб.); добових в розмірі 105 крб., з розрахунку 3,50 крб. за добу х 30 днів = 105 крб.; виплат за харчування у розмірі 85,5 крб., з розрахунку 2,85 крб. за добу х 30 днів = 85,5 крб.; одноразової виплати за переопромінення, отримання дози опромінення 60,53 бер за період з 26.04.1986 по 31.07.1986 у розмірі 1000 крб.

Листом від 23.09.2016 № Ш-168 відповідач повідомив ОСОБА_2, що в його особовій справі відсутні відомості про нарахування та виплату спірних сум грошового забезпечення, а тому відсутні підстави для включення зазначених ним доплат у довідку про заробітну плату.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та наданою відповіддю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачу повинен бути зроблений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота в період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з урахуванням всіх нормативно-правових актів, що регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, у зв'язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач, відмовляючи в наданні довідки про грошове утримання за службу в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 та у нарахуванні та виплаті подвійного посадового окладу позивачу за виконання службових обов'язків в зоні Чорнобильської АЕС у відповідності до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Відповідно до статті 70 цього Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема свої законні інтереси.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Згідно п.1 постанови ЦК КПРС Президії ВР СРСР РМ СРСР ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції було постановлено «виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню в подвійному розмірі.

Тобто, зазначена норма була обов'язковою до виконання в частині нарахування окладу позивачу у подвійному розмірі, а як вбачається з наданої довідки грошове утримання (посадовий оклад і оклад за званням) нараховане в одинарному розмірі із застосуванням коефіцієнтів відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7, натомість позивач мав право на отримання посадового окладу у подвійному розмірі.

Відповідно до Розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» № 964-рс від 17.05.1986 в залежності від рівня радіоактивного забруднення території було введено зони небезпечності з відповідною оплатою роботи працівників, а саме: у III зоні небезпечності - у п'ятикратному розмірі в порівнянні із встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - чотирикратному розмірі, у І зоні - трикратному розмірі. У тих випадках, коли працівник отримував граничну допустиму дозу радіації, у зв'язку чим не допускався для подальшої роботи у вказаних зонах небезпечності, йому виплачувалась одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 крб.

Головним управлінням МВС України в Київській області, згідно наказу МВС СРСР №0149 від 26.05.1986 на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР №964-рс від 17.05.1986 працівникам органів внутрішніх справ, які працювали в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 03.05.1986 передбачалась виплата премії в розмірі 500,00 крб.

З довідки управління поліції охорони в Київській області від 23.09.2016 № Ш -168/43/30/И-2016 вбачається, що у період з 26.04.1986 по 30.04.1986 ОСОБА_2, як працівник органів внутрішніх справ - Прип'ятського відділення позавідомчої охорони Прип'ятського МВ УВС Київської області, був безпосередньо зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у м. Прип'ять, а відтак він мав право на нарахування та виплату премії в розмірі 500,00 крб.

ОСОБА_2 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1986 № 14970378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 № 36, а саме: з 26.04.1986 по 30.04.1986,

Згідно п.1 постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції було постановлено «Особам офіцерського складу… начальницькому та рядовому складу органів внутрішніх справ виплачувати, крім того, добові».

Тобто зазначена норма була обов'язковою до виконання в частині нарахування добових, однак вони взагалі не нараховувались.

Постановою РМ СРСР ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 та постановою РМ УРСР і УРРПС № 207-7 від 10.06.1986 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» було дозволено виплачувати працівникам, в т.ч. особам начальницького і рядового складу ОВС, направлених на роботи по ЛНА на ЧАЕС, добові у розмірі 3 карбованці 50 коп., а також зобов'язано забезпечити їх безоплатним триразовим гарячим харчуванням (із розрахунку 2 крб. 85 коп. на добу).

З довідки № Ш-168/43/30/И-2016 від 23.09.2016 про періоди роботи та довідки №Ш-168 від 23.09.2016 р. вбачається, що позивач у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 перебував у зоні відчуження з перервами згідно наказів, відомості про нарахування позивачу добових за роботу пов'язану з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища відсутні, а відтак позивач має право на нарахування та виплату добових за період роботи пов'язану з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1986 по 31.07.1986, дані виплати відносяться до заробітної плати.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 25.11.1993 № 1006 -р з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, дозволено МВС перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу, перерахунок провести в межах фонду заробітної плати МВС.

Згідно із карткою обліку доз радіоактивного опромінення позивач отримав такі дози опромінення: з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач отримав дозу опромінення у 60,53 рентген.

Основні дозові межі радіоактивного опромінення встановлені ст.5 Закону України «Про захист людини від іонізуючого випромінювання» від 1998 року. Згідно цієї норми основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверт ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичних груп, не повинні перевищувати встановленого цією статтею основних лозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз.

Відповідно до примітки до частини 1 ст. 5 зазначеного закону 1 мілізіверт дорівнює 0,1 бер.

Згідно норм радіаційної безпеки № 76/87 та основних санітарно - епідеміологічних правил № 72/87 затверджених в 1987 р. МОЗ СРСР «бер» є біологічним еквівалентом рентгена, тобто 1 рентген =1 бер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що за період з 26.04.1986 по 18.05.1986 позивач отримав дозу опромінення 60,53 рентгена, що дорівнює 60,53 берам і 605,3 мілізіверт, тобто позивач отримав дозу опромінення більше ніж 25 бер, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, а відтак має право на перерахунок свого грошового утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадового окладу і окладу за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де він ніс службу).

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами.

Так, Міністерство праці та соціальної політики України в своєму листі від 06.03.2012 № 544/20/132-12 надало роз'яснення, що відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їх запровадження по конкретних особах можуть мати, а отже й надавати виключно підприємства, установи, організації (далі - підприємства), де працювали ці особи, або їхні правонаступники. Згідно статті 15 цього ж Закону видача довідок про заробітну плату у період роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами (військкоматами), які відповідно до ч.2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її».

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30.06.1961, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не в повному обсязі нарахував та виплатив позивачу грошове забезпечення за період роботи у зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тим самим порушив права позивача на отримання заробітної плати з урахуванням складності та умов виконуваної роботи під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та перерахунок пенсії з урахуванням вищезазначених сум, у зв'язку із чим судом першої інстанції вірно зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу вказані вище складові його грошового утримання за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Щодо вимоги позивача про оплату харчування в розмірі 2 крб. 85 коп. за добу, то колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки постанова РМ УРСР і УРРПС № 207-7 від 10.06.1986 передбачає 2 крб. 85 коп., як добову суму вартості харчового набору, який мав бути наданий кожній особі, зайнятій на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в якості безоплатного триразового гарячого харчування, а не як складова заробітної плати і не як компенсація особі, зайнятій на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в рахунок щоденного харчування, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.