Справа № 554/1737/17
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 31.03.2017 Справа № 554/1737/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Микитенка В.М., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просив зобов'язати відповідача провести виплату йому пенсії як військовослужбовцю у відповідності до перерахунку проведеного на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України №18/157 вих.16 від 27.09.2016 року без обмеження її терміна та максимального розміру з 01.09.2016 року, а також провести виплату йому різниці між нарахованою та виплаченою пенсією з 01.09.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 01.08.1989 року по 14.08.2012 року він проходив військову службу на офіцерських посадах Збройних Сил України. В той же час з 21.11.2001 року по 14.08.2012 року він був відряджений Міністерством оборони України до органів прокуратури України та проходив службу в військовій прокуратурі Полтавського гарнізону. Наказом Міністра оброни №551 від 10.07.2012 року його звільнено з військової служби в запас відповідно до п. «г» ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» у зв'язку із скороченням штатів. На підставі вказаного наказу наказом Генерального прокурора України №959к від 08.08.2012 року його звільнено з посади військового прокурора Полтавського гарнізону з 14.08.2012 року та виключено зі списків прокуратури Центрального регіону України. З 15.08.2012 року по 26.03.2015 року працював в органах військової прокуратури України на посаді Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері. З 27.03.2015 року після повторного призову до ЗС України він знову проходив військову службу на посаді військового прокурора Полтавського гарнізону, а з 18.03.2016 року його звільнено з військової служби та органів прокуратури за станом здоров'я. З 15.08.2012 року по 05.03.2015 року та з 27.04.2016 року по даний час отримує пенсію як військовослужбовець, з 06.03.2015 року по 26.04.2016 року він отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про прокуратуру». 06.02.2017 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з письмовою заявою про виплату йому пенсії як військовослужбовцю без обмеження її максимального розміру та різниці між нарахованими та виплаченими розмірами пенсії за 2016-2017 року у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №7рп/2016 від 20.12.2016 року, однак 17.02.2017 року йому листом було відмовлено.

Відповідач надав суду заперечення проти позову та просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, вважаючи, що діяв у межах чинного законодавства.

Суд у порядку скороченого провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.08.1989 року по 14.08.2012 року проходив військову службу на офіцерських посадах Збройних Сил України. В той же час з 21.11.2001 року по 14.08.2012 року він був відряджений Міністерством оборони України до органів прокуратури України та проходив службу в військовій прокуратурі Полтавського гарнізону. Наказом Міністра оброни №551 від 10.07.2012 року його звільнено з військової служби в запас відповідно до п. «г» ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» у зв'язку із скороченням штатів. На підставі вказаного наказу наказом Генерального прокурора України №959к від 08.08.2012 року його звільнено з посади військового прокурора Полтавського гарнізону з 14.08.2012 року та виключено зі списків прокуратури Центрального регіону України. З 15.08.2012 року по 26.03.2015 року працював в органах військової прокуратури України на посаді Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері. З 27.03.2015 року після повторного призову до ЗС України він знову проходив військову службу на посаді військового прокурора Полтавського гарнізону, а з 18.03.2016 року його звільнено з військової служби та органів прокуратури за станом здоров'я.

З 15.08.2012 року по 05.03.2015 року та з 27.04.2016 року по даний час позивач ОСОБА_1 отримує пенсію як військовослужбовець, з 06.03.2015 року по 26.04.2016 року він отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» (а.с.1-12, 16-20).

06.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з письмовою заявою про виплату йому пенсії як військовослужбовцю без обмеження її максимального розміру та різниці між нарахованими та виплаченими розмірами пенсії за 2016-2017 року у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №7рп/2016 від 20.12.2016 року (а.с.13).

17.02.2017 року йому листом було відмовлено в задоволенні заяви (а.с.14-15).

Як убачається із змісту положень ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058, територіальний орган Пенсійного фонду за наслідками розгляду наданих документів про перерахунок раніше призначеної пенсії, приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Суд зазначає, що рішення органу пенсійного забезпечення, є наслідком належного виконання суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій. Саме відповідне рішення про проведення перерахунку пенсії або про відмову у такому перерахунку, і створює правові наслідки для позивача в сфері пенсійного забезпечення.

В той же час, Відповідачем за наслідками звернення позивача із належної заявою про перерахунок, в порушення порядку вирішення цього питання, протягом встановленого законом строку, жодного рішення не прийняв. Обмежившись лише наданням письмової відповіді у вигляді листа від 17.02.2017 року. При чому, суд звертає увагу, що позивач до відповідача не звертався в порядку передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

Зазначені дії відповідача є прямим порушенням прав позивача на належне прийняття рішення за наслідками такого звернення, що впливає на зміст пенсійного забезпечення, та можливості оскаржити таке рішення. В даному випадку, лист-відповідь від 17.02.2017 року жодним чином не створює для позивача наслідків. Саме рішення пенсійного фонду за наслідками належного звернення є належним способом реалізації суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо проведення перерахунку та виплати пенсії чи відмові у цьому.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 11, 17, 70, 71, 158-163, 183-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неналежного розгляду та вирішення питання за наслідками письмової заяви ОСОБА_1 від 06.02.2017 року про виплату пенсії відповідно довідки військової прокуратури Центрального регіону України №18/157 вих.16 від 27.09.2016 року з 01.09.2016 року без обмеження її терміна та максимального розміру, а також різниці між нарахованою та виплаченою пенсією.

Зобов'язати Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути та прийняти відповідне рішення за наслідками письмової заяви ОСОБА_1 від 06.02.2017 року про виплату пенсії відповідно довідки військової прокуратури Центрального регіону України №18/157 вих.16 від 27.09.2016 року з 01.09.2016 року без обмеження її терміна та максимального розміру, а також різниці між нарахованою та виплаченою пенсією.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня її отримання.

Суддя В.М.Микитенко