Справа № 167/1041/16-а, 2-а/167/39/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 квітня 2017 рокуСправа № 876/1603/17

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Кушнерик М.П. перевіривши матеріали апеляційної скарги Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 03 листопада 2016р. по справі №167/1041/16-а, 2-а/167/39/16 за позовом ОСОБА_1 до Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 03.11.2016р. задоволено позов ОСОБА_1 до Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Рожищенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області не погодившись з даною постановою, 23.01.17р. подало (повторно) апеляційну скаргу та просило поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку та залишено без руху апеляційну скаргу і надано можливість протягом 30 днів з моменту отримання копії даної ухвали подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з інших підстав.

Вищевказану ухвалу від 22.02.2017 року апелянтом отримано 28.02.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак станом на 03.04.2017 року вимоги вказаної ухвали є невиконаними.

Вважаю, що апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження без поважних причин і таких не наведено і в поданому клопотанні від 01.03.2017р. №1501/07-21, на виконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р., в якому зазначено, що причиною несвоєчасного подання апеляційної скарги була неможливість сплати судового збору на час подання скарги через відсутність кошторисних призначень на ці видатки.

Вказані обставини не можна визнати поважними причинами неможливості своєчасного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.185 КАС України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови - ч.2 ст.186 КАС України.

Частина друга статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб'єкту владних повноважень право у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Враховуючи наведене, вказані відповідачем обставини не можна визнати поважними причинами неможливості своєчасного оскарження судового рішення суду першої інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним о основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку вказані відповідачем причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata.

Відповідно до ч.4 ст.189 КАС України - апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на те, що причини пропуску строку, зазначені пенсійним органом у клопотанні про поновлення строку, визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

Керуючись п.2 ч.4 ст.189 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 03 листопада 2016р. по справі №167/1041/16-а, 2-а/167/39/16 за позовом ОСОБА_1 до Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, - для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, з моменту отримання її копії.

Суддя М.П.Кушнерик